220 



*hnia \) hhn sv. vb. intr. 1 \po qru\ Draga öronen bakåt (om 



häst, hund 1. katt). 

 *liiii(lu^ 2) -lundu adj. i srass. motsvarar hsv. -aktig, -artad, 

 lunga hi^gii f. 

 lungsot lii^ysota ut. pl., f. def. — imp mun dow i higgsota 



ifyol. 

 *lunka^) s. lu^kii f. Höft, ro, länd. — ja a s/wk i lu^kuna 



mm. 

 lunka v. lu^k sv. vb. intr. 1. — Syn. '^pjunka. 

 *lunna*) Mnu f. Större block på väfstol. 

 luns (tjock o. ovig karl 1. pojke) — se '''drunt, fethen, fetgalt, 



fet])amp, längväm. pamp, .stampsäck, ''^trubbel. *trum- 



mel. 

 lunsa s. Iu7isu f. — Se *dossa, "'dryfta s. IL ^drynta s., 



fet-'^dynta, "fludda, *klumsa, *klunsa, 'klåpa s., morsa, 



pylsa, *pymla, '^trulsa. 

 luns[ig] 'i^-ug lunsu adj. — Syn. *dryntug, '^fluddug, "klum- 



sug, klunsig, *])ylsug, *pymlug, 

 *lunta liint sv. vb. intr. 1 Tända på; t. ex. vdt liint po ts}f- 



tiina var idq! 

 '•iuntor luntur pl. t. Paltor, trasor. 

 luntuta fl. lunt sv. vb. intr. 1 Smäspringa. 

 lura lijir sv. vb intr. 1. — ha hqar o burar at a. 



M Np., Mx., Pg., Kim., Fby; Nyl. *Iyna idm. Jfr Nvl. Etym. 

 s. v.! 2j gp NVet. ; i Vb. användes -lännåm (eg. dat. pl.) tal- 

 rikt i sms. bildande adj. 1. adv. '^) <^ *luncl-ka (Gr. § 191 C 

 2 «) isl. Imidei' f. pl., aflj. till lend sv. länd (Nn AIsl. Gr. ^ § 



144); lund- (1. snarare ett urnord. lundlö-) har lånats till finskan 

 som har luntio 'höft' (jte lonkka). *) Med närlikn. bet. ('vind- 

 spel för skaften i väfstol') i Dppl. (Rz 415 a); f. ö. 'spak', kafvel' 

 o. 6. v. = isl. hlunnr m. fsv. lunnar m. pl. I diall. städse svagt 

 fnin. I bet. af 'väfblock' 1. dylikt förek. ordet allm. med omlj. 



vok. ^ *ldyn n. 1. *hlynia f. 



