222 



ly<'k-knuf ^) hfkniht pl. -ar m. Löpknut. 



lycklig JxfMi adj. 



lyda lyd pret. Impcl 1. lyd sup. l^d vb. tr. o. intr. — ha, som 



int hjdar far o mor, far^Jj/d triimbii Ordspr. 

 '•iydas 2) lys pret. o. sup. lysta vb. dep. Lyssna. — lys til 1. 



po va ja hqr^ti sa\j ! 

 ly(l[ig:] *-u^- lydu adj. 

 lyfta v. hpft sv. vb. tr. L — Jfr bomma. 

 *lyfta s. hfftu f. Den inrättning i en kvarn, medels hkn den 



öfre stenen höjes 1. sänkes. 

 lykta hfiftti^) t Gr. § 81, 3. 

 lyktas hpftas*) sv. vb. dep. 1. — to Jia gqmbal^l}pftas sa 



far vh ny. — Gr. § 81, 3. 

 [lymmel] ^Ijummel jumil 1. jumhl •') pl. -hlar m. Slyngel. — 



Gr. § 74, 3. 

 lysa v. lys sv. vb. intr. o. tr. 1. — sola lyst so varmt m 



dhmiw^fwstn i is}f.rlsu to prasn lyst tndi ga^gii f^ 



dam. — ska ja lys da, j(§r a so mbrkt? — Syn. (i bet. 



splendere) *bräiia. ^^Ma, glimma, *glisa, *gläiita, *gåla^ 



*skulla. — Jfr glänsa. 

 *lysa ^) s. lysu ut. pl., f. Norrsken. [Anses vara stora böljande 



vågor i etern]. 

 lysmask lysmask pl. -ar m. 

 lysning lysnigg pl. -ar t — Jfr naittajaiset fi. 

 lyssna — ers. af lydas, 

 lysta hfst sv. vb. intr. o. tr. 2. — ha lyystar^ma ti ga tid, 



— ha som hpstar o int tragg tis. — ha a miptsip som 



ha simk^hpstar Ordspr. 



1) Öb., EF., Nyl. 2) ig], hlyöa(sk). Allm. i Sverige (Rz 400 

 a); kändt f. ö. från Na., Fby, Nyl., Dagö o. Nuckö. ^) Kkr, Fby, 

 Estl., Gotl. *) fsv. lyfftas Sdw., Estl. '=) Kr. *^) Med samma bet. i 

 NVa., Vö., Dl. = *lyse n. Jtl. o. Hjd. (Rz 408 a), isl. lysa L 

 'noget lysande' bet. 'ljusning mellan skyar' i EP. o. Nyl. 



