226 



läderlapp lådarlåp pl. -ar m. 1) Lapp 1. flik af läder. 2) 

 Vespertilio, flädermus. 



*]ä^(l 1) Urfd pl. -ar f. Dal, däld. 



lä^jc: lå(j, best. UJzi, pl. ?få_^ar m. 



läg^*a Zfi/7 prat. /«</ 1. Id sup. ?a* 1. Za^•i vb. tr. — f\p va lag 

 tu ha U to? — laQ ov stola Lägg stolen undan! — 

 läks pret. Ikksta sup. läkst vb. dep. Lägga sig. — Ikks^ 

 öv Jämka dig undan! 



läka I lali sv. vb. tr. 2 & 1 Bota. 



läka II laka pret. låk sup. UU^ vb. intr. Läcka. 



läkare Zé/mr m. Hällre doktor. 



läktare låkta}- m. 



*läku^' låku adj. Läck. — häda gambal hotn a laku o rukic,. 

 ast Vil ja row ma a. 



*läminen2) lim adj. Sönderbråkad, matt, trött; i uttr. ss. ja 

 a so lami i krojn. — Gr. § 34, 2 a. 



läiinia låmn 1. låin 1. Um sv. vb. 1: 1) tr. Lämna. 2) intn 

 Bli kvar 1. öfver ^). — ha lama havm Han stannade 

 hemma. — ha lämna ov 1. 'ipvi Det blef öfver, återstod. 

 — Gr. § 34, 4 « 0. 43, 7. 



lämpa lampur pl. t. Fogligbet, mildhet. 



län lan n. 



länd — ers. af *limka, ro. 



*länft-a ■*) landzu f. 1) Planka, lutad mot en träbock och an- 

 vänd vid upphalning af stock 1. sten till ett bygge. 2) 

 Takved. 

 längd laggd ut. pl., f. 



^) isl. légö f.; Öb.. Hvbfj., Fby, Nyl., Norrl., Dl. 2) jsl.. 

 lamenn p. p. af vb. lemja 'slå'. Px. Kv. Mx. Vö. limin (med 



längre gAende ntjämning); =: Ped.-Pu. i Np., Vb., Åm. (Rz 390 b);. 

 lamm Ko. Na. Denna bet. allm. i Öb. liks. redan isl. lifna fsv. 

 lifna limna v. *) öb., Br.; no. leiigja f. 'en läng ting'. 



