228 



lästoriiör Iksfxphhr n. [Nytt ord: hällre Uisas\. 

 läsida lasidu ut. pL, f. 

 läspa la^i) sv. vb. intr. 1. 

 läst låst pl. -ar m. 



*läta 1) lita pret. Zéi sup. Ut^ 1. ^6,fo vb. tr. o. intr. Låta, till- 

 låta. 

 läte Iktt pl. obr., n. Ers. vanl. af ljud. 

 lät ja lidm 1. låthju ut. pl., f. — va htm a storJ,<Br! — Syn. 



latmask bet. 3. 

 lät jas lidias sv. vb. dep. 1. — Syn. *dasa [sigj, *lolla v. 



Jfr latas, 

 lätt lit'^) adj. — Jfr *medfäldt, *moligt. 

 lätta v. lit 2) sv. vb. intr. o. imp. 1 . — vadn låtar up Det 



klarnar. — ha ha lata up a hti säges om en sjuk som 



blifvit bättre. 

 *lätta ^) s. latu f. = *lyfta s. 

 lätt-agad latåga adj. 

 lätting- — se *drouat, *drägvigg-, *Iallus, lathimd, latkrok, 



latiuau, latmask, latoxe, *pjäkare; *lolla f. 

 lätt-*liiidug- *) latUndu adj. Medgurlig. 

 lättsiimig- låtshu adj. 

 lätt-trodd latröd adj. Lättrogeu. 

 *lättvettiig 5) latvktu adj. Svagsint. 

 läxa laksu f. 



löda Ikl pret. o. sup. Ucl. vb. tr. 

 *löddra ^) Udru f. Ring (af vidja 1. annat) som fastliåller 



seglet vid masten. 



^) fsv. lieta; med kort ä i Öb., EB\, Nyl., Estl., Uppl., 

 Gotl., SM-e, Fryksd., Sörb. (i de västsv. diall. Hätta <i *lo;ta): 

 No. leta (e') R 1. heta. ^) isl. léttr adj. létta vb. '■^) Jfr Ez 

 3^8 b. Py. leta u. isl. léttr adj. létta v. 4) I Vg. 'vig, snabb' 

 (Rz .399 a). '^) Öb., Nyl., Wicliterpal. «) Px., Kim., Ormsö. 



