267 



om kapp omJ:(ip adv. Ikapp. — porpka spragg om^kqppo andza. 



omkiill — ers. af *a-kiill. 



*om[iiila^) om sv. vb. intr. 1: 1) Ånga. 2) Stinka. — ha 



oma^^o fiSi ot&r. 3) Susa. — ja^skq je a so karska 



om om 0runa po a. 4) Genljuda. — ha tala^§o ha 



omar i vagana. 

 onitykt ömtfplä adj. 

 omyn(l[i^] '^-ug ömfpndu adj. 

 oiiiäusklig cmiamkh adj. — omamkht anv. ss. förstärkn.-adv. 



Förskräckligt, ofantligt. 

 oinöjli»' Qmh}ph adj. 1) Impossibilis. 2) Omedgörlig 2). 

 011(1 — ers. af elak, *ill 1. -^vaiid. — unt n., t. ex. ja har 



imt i hbvu ulq. — ajjla^^o unt so ha int fMja^fiq got 



ma Ordspr. 

 onsdag ånsdå 1. -då pl. -dagar m. — onsdast 1. i o. adv. 



Sistlidne onsdag. 

 ouytt[ii2;] -^-wg onfftu adj. 



*onadas onodas sv. vb. dep. 1 Visa sig orolig, ish.-om barn. 

 oiiad[ig*] '^-ug3) onodii adj. 1) = hsv. 2) Orolig, ish. om 



barn. 

 onöda ömdu ut. pl., f. Oträngdt mål. — ha va tukm onmlu 



ti tal(a) om a. — vätska du gq tid * on0du? 

 onödig, *-ng on0di 1. önhdu adj. — tu a so omdu Du talar 



(1. gör) sä mycket onödigt. 



^) Öb. [NVet. horn], Br., Fby, Nyl. 6m(a) med bet. 'ånga' 

 1. 'susa'; Sk. omma 'mulna; röka' [<^ '*blå8a, susa 1. ånga'] repre- 

 sentera ett fn. *öma [afledn, 6m-un n. 'röst' och om-la (med vo- 

 kalförkortn. fför kons. -förbind.) v. 'Jjuda'? se Fritzx. - s. v.], afljud 

 till ett fn. *dm- [<; *ahm- got. ahma m. 'ande' eg. 'andedräkt'] 

 som kvarlefver i Åld. Nyl. *åma v. 'susa', Vö. *åme m. 'stank' 

 Nyl. *åma f. 'ånga; uttal' (jfr Rz 840 a). I Norge åmå vb. intr. 

 'värma', öm m. 'svagt ljud', oma v, 'ljuda'. 2) Bet. 2 äfven i (åtni. 

 västra) Nyland. ^) fsv. önädhogher adj. 'orolig'; = Ped.-P. bet. 

 2 äfven Gotl., Ög. (Rz 475 a), Sörb. och Norge. 



