269 



oniibunke årmbiigk pl. -ar m. 



orm-ister årm}star ut. pl., n. Ormfett; anv. som botemedel. 



ormstjärt tkrmsU(h-t. pl. obr., m. — lia, som spolar in anaa 



i ogu, fa^fU aymsUcertii' 

 ormstucken årmstuUi adj. Ormstungeii. 

 oriiiyiigel årmfp^gal ut. pl., n. 

 orolig" årgh adj. — Syn. ouadig. 

 orre år pl. -ar m. 

 orsak o^åk pl. -ar f. 

 orädd 6(w)rkd 1. 6(iv)rada adj. 

 orätt örat adj. 

 orättvis oratvls adj. 

 orättvisa öratvisu f. — ha fms so magg oratvisur jfpr i 



orörd orért adj. 



os 0.9 ut. pl., n. 



osa os sv. vb. intr. 1. 



osams osams oböjl. adj., blott pred. — ti a so osams, so ha 



a sxfnd. 

 osann Q(w)sånt adv. 

 oskapligt oskqpM förstärk, adv. 

 oskyld QsUfpl(l adj. Ej besläktad. — ha Uos tnt at QSts}fl<l 



d. v. s. Han brås på släkten. 

 oskyld[ig] *-ug Qsisffjjju adj. 

 oskälig I QsUhh adj. Orimlig. 

 [oskälig IIJ *oskälad ösUhla adj. Utan urskillning. — osimla 



kritura. 

 oss os pron. ack. pl. 

 ost Qst pl. -ar m. 

 ostad[ig] *-ug osthdu^) adj. Gr. § 43, 1. - Syn. *kicklug, 



*kinglug, *klenug, *ricklug, vinglig. 



1) Vb. (Rz 667 b). 



