270 



ostlig ostli adj. 



ostraffad Q(iv)stråfa adj. 



ostädad ostkda adj. — Syn. *bökug, stökig, *ödift-. 



*oställiiing' ostalmgrj ut. pl., f. — h'a i ostedm^g Det är i 



olag. 

 osvuren ösviin adj. — osviin a hast Ordspr. 

 osynlig Q(w)sl'/nh adj. 



*osåras ^) osoras sv. vb. dep. 1 Ilskas, om sär. 

 osäker o(tv)se.kar adj. 

 osökt QS0kt adj. 



otackad otaka adj. — nu val ja otaka fyp gQ(iv)h€iita min, 

 otacksam ötdksam adj. 



otaladt åtala adj. n. — ja har a otala ma a an. 

 otid förek. blott i uttr. i ofid. 

 oting öt^f^g n. 



otro s. ötrmv ut. pl., f. [Sälls., relig.]. 



'^otro 2) v. otrow sv. vb. tr. 3 Misstro. — h'a int na ti otroiv, 

 otrolig ötröli adj. [Sälls.]. — otröUt adv. 

 otrygg Q(iv)tr}pQ adj. — horn a otnpQ Barnet visar sig skygt 



(gråter o. s. v.) i främmandes närvara. 

 *otryggas ötripgas sv. vb. dep. 1 Visa sig skygg, om barn. 



— hqm otr}p(/as ast f}p må. 

 otnllad otdla oböjl. adj. Oförtullad. 

 otnr otm' ut. pl., m. 

 otydlig — se *siittrug. 

 otymplig — se *bäcklug. Jfr tölpaktig. 

 otäl[ig] *-ng Qtulu adj. Gr. § 14, 2 ^. 

 [otålighet] *otalugliet åtululiait 1. ötulukhj ut. pl., f. 

 otäck otak adj. 

 otäcka otaku f. 



1) Nyl. ; vore fn. *of-särast < -sévast. -) Ingå (VNyl.). 



