333 



skans skans pl. -ar m. — ha ha vhvi m skans vrr hami'',. 

 *skaiisa skans sv. vb. tr. 1 Med rätt och orätt förskaffa åt sig. 



— ha skansa ot sa so mrptsif pangar po hiite rami. — 



-— Jfr hsv. tillskansa [si;?]. 

 skapa 1 skapa sv. vb. tr. 1 = hsv. — skdpa^sa Bära sig at. 



hurjats skapa ^(Ju da ny ! 

 *skaj)a ^) IT skapa sv. vb. intr. o. imp. 1 Passa. — ast skapar 



hade stotsi U vacUa. 

 skapare skapar ni. 

 skapelse skåpals ut. pl.. f. 

 skaplig' skåph adj. Försvarlig, som går an. — now a ha m 



skqphtn isceru, om ajilar u va so dp\ 

 skapnad skåpna ut. pl., m. 

 skara I — ers. af hop. trojjp. 



*skara2) II skurit f. Ugnsraka, eldskj^ffel. Gr. § 43. 1. 

 skare skåra ut. pl., m. — ha a so roht U ga po skara po 



stsidra hiU oyr^vqra. 

 skav(e)-möss skåramhs n. Lemmel. 

 skar(e)-snö skårasnh ut. pl.. ni. 

 skarf skärv pl. obr., m. 

 skarfva skarv sv. vb. tr. o. intr. 1. — a^ska skarv / tola- 



mosposa Ordspr. 

 skarn skon ut. pl. n. Gr. § 30. 2. 

 skarn-hns skönhihs n. Afträde. 

 *skarnng' skönu adj. Skiten : eländig, usel. — dt a so skonu, 



ttdi fina. — ha a so skonut t sUpgu hans. 

 skarp skdr^ adj. 



'•'skarp-hröd skdr^hrfj pl. obr.. n. Härdt bröd. hålkaka. 

 -^skärra ^) skär sv. vb. imp. 1 Genljuda. — oska Vmv so ha 



skara t hjariji o al fmstra skajj/ra. 



^) Vö.; i Pö. Px. vb. rflx. idm. 2) jgl. skara i', idm. ^) Ög. 

 Sm. Sk. (Rz 580 b) med samma bet.; Fryksd. 'darra'. 



