242 



mosse ') mosa m. 1) pl. -a?- Mosse. 2) ut. pl. Mossa. 

 iiioss(e)-*li(l mösalid pl. -ar f. Rand 1. kant af en mosse. 

 iiioss(e)-matta mösamåtu f. Matta bunden af mossa. — tidi 



^}fjhiia pa bind o stih mosamatur i stan. 

 moss(e)--hiiäckra mösamakni f. Horsgök. 

 moss(e)-*toppa mösatöpu t Mosstufva. 

 111 oss I ig- 1 *-ug mösu adj. 

 mot mot prep. — alt gar ma mot jcer i V(B(Jy(j ^qw mt aj- 



mggas Imdu mm nysdaks! — Jfr åt. 

 mota mot sv. vb. tr. 1. [Sälls.]. 

 *motb[J luden motbiuh adj. Motbjudande. — ha a so motbiidh, 



Jiada gambal fistsi, ast gutar ja jita a. 

 motsols — ers. af *aiidsols. 

 motstöt mötsthfi pl. -ar m. Motslag, motgång. — ha va otar 



^n nijja motst^ipt, häda f}ph(E(la raim. 

 motväder 2) motvadar ut. pl., n. 

 mucka muk sv. vb. intr. 1. — muk ast imot na, f}p to smal- 



(Jar a ! 

 *muckla ^) måkal sv. vb. intr. 1 Tugga med svårighet, ss. 



gammalt folk. 

 iiiutF miif pl. -ar m. 

 mug-g mitg pl. -ar m. 

 *mu»'ga'i) mil^ sv. vb. intr. 1 Småtugga, mumsa. — van a 



2)0}fisi? ha sitar i dwaroga o mugar po im^br0sbata. 

 "^muggla mugal sv. vb. intr. 1 = föreg. 

 '■^'mule mfib — i sms. bet. 'moln' och är = fsv. midin n., Estl. 



muU m. 

 muleu muh adj. Ex. under kulen. 



^) isl. mose m. '^) fsv. motevcedher isl. mötvidre n. Ordet 



brukas äfveii i Nyl., Sörb. m. fl. prov. ^) Måhända <^ *muÖ-k-la 



jti- isl. muöla och munnr <^ muör. ^) Fbj, Nyl., Sveald, Gotl, 

 (Rz 448 a). 



