243 



*mule-*[v]råiig-lug muhrågglu adj. Betäkt med strömoln. — 



to sola gar iip i multragglii, val a sUfert, man to sola 



gar up t stscera, val a mt na ti vadar. Gr. § 200 C 



2^. ~ 

 *mule-*[v|räii^'iig mnlirä^gu adj. = föreg. 

 mull mu]jl ut. p]., f. 

 mullbänk mnlhagh pl. -ar m. Mullfyllning kring stenfot. — 



ha vql^,so kqH ma vmtra om a int har mulhagka. 

 mullskofvel mulskoval pl. -skövlar f. — om tri mulskovla 



anto vor }pvi da! 

 mullvad — ers. af ^vada s. 



[mulna] *niölnas i) méhias sv. vb. dep. 1. — Syn. tjockna. 

 mulna-mån(lag'en mulimondan m. def kallas måndagen efter 



påskdagen. 

 mumla mombal sv. vb. intr. 1. — Syn. *molla, *mungla, 



•poppla, puttra, talkuttaa fi. 

 mumsa — ers. af *mugga, -'^muggla, *mun^la. 

 mun mun pl. -ar m. — hrfhk mun Käfta. — ja kasta mpli 



i mun po hanar tis. Jag tilltäpte munnen på henne. — 



Jfr käft. 

 *mune ^) mana ut. pl., m. Tanke, håg. 

 *mune-lös mönaUs adj. Tanklös, håglös. 

 *muu;2;la3) mnggal sv. vb. intr. 1: 1) Mumsa. 2) Mumla.— 



si-ti7i int t(Fr o muggal haila dan! 

 munliuggas munhugis pret. o. sup. -htigsta vb. dep. — th 



mimhugsta so vadn fl^}pg lägg vägar. 

 mun-stinn mnijsfm adj. Styfmunt, om häst. 

 munk miigk pl. -ar m. — vi ska a skrift sa fip mugka to a 



hqrjprastra? Ordst. 



1) Strömfors i ÖNyl.; jfr Wichtp. m^thsjii \Åm. ^) got. muns 

 isl. munr m. '^) Nu. o. Rg. i Estl. 



