338 



skif-karP) sUltkqr pl. -kårar m. Stackare, odugling; okv. 

 skiti;?-byfxa] sisUihfpks ut. pl., m. 1. f. Stackare, okv. 

 skit-*kabbel .^fsltkåbd pl. -kåhlar m. Lort. 

 skit|o| + iiolo fi. sUitunbl ut. pl., n. Okv.: 1) Snusker. 2) 



Odugling. 

 skit|oJ + ripuli fi. stsiturapal ut. pl., n. Okv. för barn som 



smutsar under sig. 

 skit-oxe sfsitöks pl. -ar m. Okv. 

 skif-fräugd sisHraggd adj. Som känner behof af att göra sitt 



tarf. 

 skit-viktig sUltvlkU adj. Ofvermodig utan orsak. — häda, x)ja- 

 smi a so stsUvikti, ha kav^rar jambh o storas, man 

 ast a ha na. 

 *skjora ^) sUöru f. Skata. 

 skjorta sUörtu f. — Syn. paita. 

 skjul — ers. af -' skof I. 

 *skjnla 3) sUMu f. Stäfva. 



skjuta sismt pret. sMmt sup. skåU *) vb. tr. o. intr. — ha 

 skmut isbxlura t^da nmrrii. — stsmt at botij, so a gar 

 frön starna. 

 sk|j]ut(o)-*vigg skutiwlg pl. obr., m. Förbisedd person. — frp 

 va a ja dan skutuvig Hvarför är jag förbisedd just af 

 dig? 

 skjuts sUms pl. -ar m. — ha gar mt magg sismsar frön 

 hisaje cU(Esdéavarga}\. — ja^ska i sUmsn i mom, jq. 



1) isl. skitkarl m. Ordet anv. ätm. äfvcn i Nyland. ^) isl. 

 fsv. skiör f. (msk. enl. Clb-Vigf.) *skjora Öb., EP., Estl., Rn., 

 Ög., .Sm. (Rz 592 a); Nyl. *skjåra 1. *sköra [jfr isl. siör: siar: 

 sv. sjö]; Uppl. Sdm. Rg. Wp. *skjura ; D. skavar = urn. *skeiuarö. 



Jfr Nyl. Etym. p. 34 s. v. 3) isl. skiöla f; kvarlefver i Öb., Kkr., 

 EP., Nyl., Estl., Ru., Sdm., Ög., Sm„ Hll. (Rz 588 b). ^) isl. 

 skiöta skout skotenn. 



i 



