339 



skjutsa sfsm.s.^) sv. vb. iutr. o. tr, 1. 



skjiitsbock sf.'^mshdJc pl. -ar m. 



skjutshäst sUmshhst pl. -ar m. 



skjutskarl stsmskär pl. -Mrar m. 



skjutspojke sUwspb}fk pl. -ar m. Skjutsgosse. 



skjutsrättare sUmsratar m. 



sko s. skotv, def. -t, pl. -«r m. 1) = hsv. 2) Lådan under 

 kvarn-tuten 1. -tratten 2). — Jfr baiulskor, renimaskor, 

 suörskor, pjäxa, pjäxstöfvel, *pampyssjor, svartsko- 

 stöfvel, stöfvel, becksönisstöflar, känga, *tossa, virsu 

 ti., *kippsko, skohasa; suall; ^recept II, reshika. 



sko v. I skåw sv. vb. tr. 3. — skow^sa sv. vb. rflx. 3 Draga 

 skorna pä 1. af sig ^). 



*sko *) v. II skåiv sv. vb. tr. ' 3 Fälla, lägga skoning på ngt. 

 ja gutar ful^§koiu up isohi man. 



skobragd sk6(iv)hrä^dar, def. -hrå^clra, pl. t. Skodon. 



skock skök pl. -ar m. 



*skoduk ^) sko(iv)dmk pl. -ar m. Skoning, fåll. 



^skof^) I sköv n. Skjul. 



skof II sköv n. Anfall, paroxysm. — Syn. il, ilgäug. 



skofla sköval sv. vb. tr. 1. Ers. vanl. af maka. 



skofvel sköval pl. skövlar f. 1. skövlar 1. = sg. n. 



*skofvelsvenska ') sköval^vansk oböjl., g.? Rädbråkadt svenskt 

 språk. — ha tala^,skoval§vansk. 



skog skog pl. -ar m. 



1) fsv. skild n. 'häst'. *skjrtts- förek. i Öb., EF., Nyl. [ofta 

 skids-], Bstl. 2) Bet. 2 äfveu i MNyl., Estl., Götald (Rz 592 b) 

 o. Norge. ^) Redan isl. i denna bet. ^) No. sko v. idm. ^) No. 

 likaså; jfr Fryksd. sko m. 'fåll'. ^) Öb., Hvbfj., Kim. Förutsätter 

 fsv. *skof n., hvaraf omlj. sv. diall. *skgfve 'skärm' (allni. Rz 642 

 b). ■) NVa. 



