342 



skotta v. skota sv. vb. tr. 1. — skota iinda mul(la! Anv. ej 



gärna om siiö (se maka!) 

 ^skotta') s. skufu f. Redskap hvarmed ngt skjutes in i ngt; 



ingår i sms. bröd-*.skotta. 

 *skotte 2) sköta m. Lösbotten i bat. 

 skott-kjirra sköUcem t 

 skottspole — ers. af väfspole. 

 skottar skotar n. 

 skrabba s. skrålju f. 

 *skrabba ^) v. skråh sv. vb. tr. 1 Skrapa, aftorka. — skrah 



ov fotra dm po grasi fmi tju ko)uhar tn. 

 skrabb[ig] *-ug* skråhu adj. 

 *skrafla ^) skråval sv. vb. intr. J : 1) Knarra, t. ex. ss. tort 



skinn. 2) Skräfla. — va stapeln m/ jqr o skrävlar 



ijan. 

 *skrafvel-mässiiig ^) skrävalmasi^g ut. pL, m. Flittermässing. 

 skrake I skråka m. Mergus. — Jfr rät-skrake. 

 "^skrake II skråka m. Hästkrake. 

 skral skrål 1. skrål adj. [Sälls.]. 

 skramla skråmhal sv. vb. intr. 1: J) = hsv. 2) Skräfla. — 



tu skramhla^§o a Jiq^s Ja^g vaga. 

 skraiig'l[ig"] *ug* skrågglu 1. skrågglu adj. 

 skrauk skrågk n. 



^skranka skrågku f. Skrank, stängsel. 

 *skraiiiia ^) skrmu f. Torr och mager varelse. 



1) Vb. skuttu Kz 589 b, No. 2) Vb. hottenskott idm. R/ 

 589 b, No. 3) Vb., Vg. (Rz 596 a), Estl., Ru. Jfr Ko. skröh v. 

 'fjälla abborrar'. *) Fby, Nyl., Ru.; tyckes vara allm. i Sverige enl. 

 Rz 597 a; no. skravla 'snakke'. Bet. 'knarra" är allmännast inom 

 8v. diall., men isl. skrafa v. 'prata'. Ordet upptages ss, hsv. i 

 Sundéns ordb. o. Lundelis ordl. ^) Po.; hos Sundén finnes 

 skrafvelis (ej hos Lll). *skrafvel Ög. Sm. m. 'afskräde' Rz 597 a. 



") Jfr Vö. *skranol 'mager häst' (bättre *skrannel). 



