350 



*skurra ^) v. skur sv. vb. intr. 1 \ov] Åka med fart. 

 ^skurra s. skiini f. Ett slags barnvagn med trähjul. 

 sknta skmtu f. 

 skutta skitt sv. vb. intr. 1. — skut at mi^iXtJi mp, hs! — 



Syn. harpata fi. 

 skvala skvala sv. vb. intr. & imp. 1 . — ha skvalar o rama^ 



§0 ohqrt iclq. 

 *skval(e)-bytta skvålahxptu pl. obr., f. Okv. för en som jämt 



väter under sig. 

 *skval-[kvaru] '■■'-kväru skvålkvkri pl. -ar f, Skvaltkvarn. 

 '^skvalla s. ingår i sms. kvarn-*skvalla, qv. v. 

 *skvalla2) v. skval sv. vb. intr. o. tr. 1 Skvalpa. — vatm 



skvalar mot strandi 1. i amhan (1, i flasku). 

 skvallra v. skvåjjfar sv. vb. intr. 1. — vi ska du ran okngg 



o skvalcjar om ha? — Syn. *ralla v., *rolla v. 

 skvallra s. I skväjjlru f. Skvallerbytta. 

 ^skvallra^) s. II skvälffrur pl. t. 1) Skvaller. — Syn. *rål- 



lor, *räiior. 2) bjcera up skvajjjrmia tis. Vid gående 



upplyfta kjolarne (om fruntimmer). 

 skvallr[ig] *-iig skvälclru adj. Skvalleraktig.— Jfr- skräflig. 

 skvalpa skvålp 1. skvdlp sv. vb. tr. o. intr. 1 . — Syn. ^skvalla, 



'^skvippa, *skvippla. 

 *skvatta *) skväta sv. vb. tr. 1 Stänka. — ha skräck to ha 



staig up frön samasi o ja skvata vatm po a. 

 ^skvätter ^) skvdtar ut. pl., n. Ngt tunt och vattnigt (om 



mat). — Jiisaje gr^-iptn a ba?rt skvatn. 



1) Öb., EF., Nyl. Jfr Rz 608 a skura. 2) Står kske i st. f. 

 svalla (med inskjutet k likasom i södra Öb. och MNyl., åtm. Ksl. 

 o. Espå s:n). ^) Hvbfj. *skvaUror pl. t. *) Sdm. "(Rz 610 b). 

 Aflj. till *skvätta. — da. skvat s. 'skvätt, stänk'. '') Jfr Gotl. 

 Fby VNyl. *skvattrOfJ a. 'lös, vattnig (om mat)'. 



