352 



*skväk-[l)iilft"l *-bälge skvåkbalja ut. pl., m. Skrikhals, okv. 



skvätt I (= hsv.) — ers. af droppe, *.soppe, tär. 



^skvätt ^) II skvåt pl. -ar m. 1) Stöt som man känner vid 

 åkning å ojämn väg. 2) = *skumpa s. 



*skvätta2) skvåt sv. vb. intr. 1 Skaka. — ha va so rapiit ci 

 gatuna ^ stan so ha skvata 2^0 fåcerii. 



skvätta ingår i sms. sten-skvätta. 



sky siåijf pl. sUfijar m. 



[skyffef] *skytfla sU-fppm f. 



skyflfla stsfpfal sv. vb. tr. 1. 



[skygg] *skjug-g' 3) sUufj adj. — Gr. § 22, 5 ; jfr Nyl. Et. p. 34. 

 — Jfr *otrygg, *otryggas. 



[skygga] *skjugga siåuQ sv. vb. intr. 1. — hastn sUiuja fy 

 vadapinu. 



[skygg]lapp *skjugg- sUiiglap pl. -ar m. 



skyl ståyl pl. -ar m. 



skyla sUf/l sv. vb. intr. 2 \}f.vi nq\. 



skylblock sUylUbk n. Block med hvars tillhjälp skylarna ha- 

 las in i rian. 



skyld sUfflil ut. pl, g.? Skyldskap. Ex. under huld. 



skyld[ig] *-ug I sU}p]jlu adj. — Syn. *skuldug. Se bort- 

 skyldig. 



*skyldug II sU}pl<lu adj. Befryndad. 



skylla sUfpl sv. vb. tr. 2. — sts}pl da si^lv fyy ohpku o al- 

 (Jar ar. 



skylspett sUijlspkt n. Spett hvarmed skylarne instufvas i lo- 

 gen. 



skylt sis}plt 1. sts')plt pl. -ar m. 



skymla — ers. af *grilla, *iin[m]a, *vrilla. 



1) Ordet är allm. i Fld. 2) Allm. i Fld i bet. 1: jfr no. 

 skvetta A. 3) pby, Nyl., Nu., Vg. 



