293 



*rackla^) I räkal sv. vb. intr. 1: 1) r. qv 1. okngg Vanka, 

 flacka. 2) r. okiU Ramla. 



*rackla II räkal sv. vb. descr. 1 Göi-a ugt med hast, t. ex. 

 raklar o hostar Hostar häftigt. — raklar o vaksar Växer 

 hastigt = raklar up (vb. intr.). — ha rakla tip^l^du 

 Han uppförde ladan hastigt och värdslöst. 



*racklare '^) raklar m. Sjukling. 



*racklug '•^) rdklu adj. Eländig, skral (om människor, djur, 

 husgeräd o. s. v.); eg. vacklande, ostadig. — Jia a so 

 raklu o gambal ratj, ast ska a räkan po d na. — int 

 Vil ja is0p t tukide raklm hol. 



rad s. råd pl. -ar f. 



*rad *) a. råda adj. Snabb. Gr. § 237. — hii g, so rada U 

 plok hcera. — ha a rada po mqtn, po 0U &c. Begifven 

 pä. 



rada I rada sv. vb. tr. 1 = hsv. 



*rada ^) II råda sv. vb. intr. 1 [qv] Vandra, gä. — h rada 

 ov mp ti q^lufqr. 



rad(e)-karl rådakqr pl. -kärar m. Vedradare. 



*raffel *') råfil pl. --hlar m. Besvärlig, förargelseväckande per- 

 son. 



rafsa räfs sv. vb. tr. 1. — skodin at, ha hu tnt a rafsa ot sa 

 nq jcenfron, to hu dzi jqn. 



*ragassa ') ragd.^ sv. vb. intr. 1 Väsnas, regera. — fbkii, du 

 ragasay vce^^om im^po^fk. 



rag-g rd^ ut. pl., f. 



ragg[ig] *-ug rdgu adj. 



1) Öb., Vb., Svea- o. Götald (Rz 5-22 a) i bet. 1, Fby "gä 

 ostadigt, ramla', Hvbfj. o. Na. 'ragla'. No. rakla v. 'flacka omkring'. 

 2) Vörå. 3) Vö., Np., Sdm., Nk. (Rz 533 b), Fryksd. *) isl. hradr 

 fsv. radher; kvarlefver i Öb., Vb., Vg., Sm., Sk., Hll. (Rz 519 a). 

 ^) Fby, VNyl. Jfr got. vraj)ön? «) Vörå. ') Öb., Åld, EF., Ny). 



