307 



ruckel råkal n. 



*ruckla ^) rökal sv. vb. intr. 1 Vackla. 



*ruckii;2:2) ^-^-^^-^^ ^dj, Däiig. [Mycket allm. ord], 



*i'uckuga-veckau rukuvlku (ut. pl.) f, def. Månadsrening. 



*ruckug-vigg ^) nikimc/ pl. -ar m. Stackare, okv. 



ruda rmdu f. 



ruff riif ut. p]., m. — Jia knjTtjrp nådar i rufi to a val 



rad(a). 

 *rugga*) I ru(/ sv. vb. intr. o. tr. 1 Skaka, ruska. — Ib^vu 



rnqar. — ru^ ^nt li^vu, po li. 1, me, hJ. 

 rugga II riii/ sv. vb. intr. 1 — ru^^sa, sv. vb. rflx. 1 Anv. 



om fåglar, hundar o. kattor. 

 rugg[ig] *-ug r%M adj. — Syn. burrig. Se *böri* m., *börra 



[sig] v. 

 rulla riU sv. vb. tr. o. intr. 1. — Syn. *kala, *kumla, *tulla 



II (aUa tr.). 

 rulle rula m. — Syn. *tulla s. 



rnll-[stol] *-stole riUstbla m. Till väfstol hörande inrätt- 

 ning med käppar, kring hka garn af olika färger rullas. 

 rum njm n. 1) Kammare. 2) Ställe. — ha va jmr po rijm-h. 



3) Utrymme. — ^cur a %nt rijmi ot da mair. 

 rumla — se *lirpa, ranta, roivata fi.; jfr supa. 

 *rumlug rumllu adj. Stenig, ojämn. — liuda ancUa a so 



rumblu, so ha a svartvit Xlo grasi. 

 *rummel ^) rumbal n. Kummel, röse. 

 *rummelsten rimbal^lkm p. -ar m. Bullersten. 

 rumpa riimpu f. — va? — ta * riimpu o dra! statk a i 



glmira so smakar a bra Ordst. — ark ja rpvi him so 



ark ja ma rumpu o Ordspr. 



1) Hvbfj., Nn. I Vö. rucklug adj. 'lös'. 2) öb., Na., Nyl. 

 ^) Vö., Or. ^) isl. rugga idm.; EF., Nyl., Ng., Gsv., Hs., Nk., Sm. 

 (Rz 542 b), Sörb. ^) Jfr Vä. *rumla f. 'bnske full af stubbar, ris o. d.' 



