311 



rä s. II ro, def. röi}, pl. rånar, m. Segelrä. 



rä a. ro adj. 



råd rod n. (i alla bet.). — ha som hq^rod so rular a 



Ordspr. 

 rada I röd sv. vb. tr. o. intr. 1 Gifva råd. 



ro sv. vb. intr. 3 Vara vållande till ngt. — vam rar 

 fkr ohpku om somati Ordst. 

 *räda ^) II röda sv. vb. imp. 1 Rodna; t. ex. ha rodar fjf sola. 

 rädaude '^) rödand m. Rå, skyddsaude. 

 rädare^) radar m. = föreg. — Jfr sjö-, skogsrå. Sägner: 



se Språkpr. II, 1, 1. 

 radare-käring rödaUcB^idza f. def. Kvinlig rä. Språkpr. II, 



1, 2. 

 *rådda ^) v. röd sv. vb. tr. 1 [ihop 1. 'hhlg] Blanda, röra. — 



vätska du, nu h\pn kok o rod? 

 *radda3) s. rödu ut. pl., f. Blandning, röra. 

 *raddug 3) rödu adj. Hopblandad, oredig. 

 rådlös rqlhs 1. rqUs adj. Ex. under brödlös. — Svn. oklar, 

 rådman rodmån pl. -mkn 1. -manar m. 

 rådstuga rostipgu f. def. 

 radstugurätt rqsturatu m. def., ut. pl. 

 råg rög ut. pl., m.: sg. def. ro^pji. — Jia vaksa^ro]fp tide. 

 rågax rögåks n. 



rågblomma röghlimu f. Centaurea cjanus. 

 rågbröd röghrh pl. -brhdar n. 

 rågbrodd rogbriul ut. pl., m. 

 räg-*gärda 7-ögckaho 1. -jåhi f. Råggärde. 

 råghalm röghålm ut. pl., m. 



1) isl. roöa v. 'sprida rödt sken'; Öb., Vb., EF., Nyl., Estl.. 

 Rn. *råda. [Np. Hvbfj. Vg. *ruda idm.]. ^) DI. Nk. Vg. rådandt. 

 öb. ÖNyl. rådare m. idm. ») Na., Fby, Nyl.; < *hrdzda[n] jfr. 

 isl. hréira <i *hrözian (jfr Nyl. Et. s. v.) 



