317 



*rödiia ^) rmi sv. vb. iiitr. 1 Bli röd, rodna. 



rödstjärt rQsiscert pl. -ar m. 



röf rnv pl. -ar f. — ts}f.s ma i röva, fa ^([u hftu o switTK^tls. 



— Syn. *prni)pa s., *räf II. 

 röfva TQv sv. vb. tr. 1. 

 röfvare revar m. 



röf[ve]-[bulle] *-bulla révahiihi f. Stusshalfva. 

 röf[ve]-liål rmalml ut. pl., n. 

 röf[ve]-klmka révakUnfm f. Arsklinka. 

 röf[ve]-krok i tis. Uq rtivakrok Ligga bakom ryggen på en 



annan med ansiktet vändt åt samma håll som dennas. 

 *röja 2) r6}pjii f. Tjäderhona. 

 rök réjpk ut. pl., m. Fumus. — r^}ptsi gqjrakt up i lukta, 



ha golar ast na ? vimii- 

 röka ré-ipk sv. vb. 2 : 1) tr. = hsv. — i-i^^^pk ptpu so fa^c^u 



isan ni/ tuhaisi. — Syn. *sappa. 2) intr. Eyka. — ha 



risiyykar int ta int ncpi afcl a, Ordspr. 

 rök[ig:] *-ug röipku adj. 

 röksvamp ré^pksvåmp pl, -ar m. 

 röktobak rmpktiihak ut. pl., m. 

 rökvärk ré^pkvcerh ut. pl., n. 

 *röllii^ 3) rfplu adj. Rödaktig. 



rönn rimm 1. r^^n '^) pl. -ar f. Gr. §§ 121 o. 48, 2. 

 rönnbär rmmhcer 1. rmmibcer n. 

 rör rmpr n. 1) Ihålig cylinder. 2) Arundo. 



1) Öb., Fby, VNyl., DI„ Fryksd., Götald (Rz 526 a); No. 

 ra^ldna. ^) öb., Hvbfj., EF., ÖNyl., Estl., Norrl., Dl., Vl.-Älfd. 

 En biform ry är vanlig i mell. o. södra Sverige (Rz 545 a, Nn 

 Fryksd., Nilen Sörb.). Etym. osäker; om Ils. rödja återger utta- 

 let, kunde ett fn. *r0ySa f. (af roudr 'röd') uppställas. ^) Öb., Br., 



Kkr, Nyl., Uppl.; No. raudleg isl. *rmdlegr. *) Fby; Dl. rågna 

 rägn (Rz 547 b) No. rågn (Östl. å Trondbj.). 



