31'j 



s. 



s åi< pl. obr., n. 



[sabel] *sabbel sähhl pl. sdhilar m. 



sa[(le]l S(U 1) pl. SfUar m. 



saf sdv ut. pl., n. 1) = hsv. 2) Saft i allmh. 



saft saft ut. pl., f. 



saft [ig] *-ug sdftu adj. 



safva 5«ya sv. vb. tr. 1 : 1) Tappa safven ur trä. 2) Barka 



ett trä tredje gången, o) såva rowiina Renskrapa och 



urgröpa rofvor. 

 *safva [sig] ^) sdva^sa sv. vb. rflx. 1 Skubba sig. — svmi- 



sava^§a mot hmsknmtn. 

 safve sdva ut. pl., m. 



saga ségu'-^) 1. sdgu 1. sdgu f. Gr. § 43, 1. — Syn. gåta. 

 [sages]maii *sagos-*) ségus- 1. sdgusmån pl. obr., m. — noiv 



kan du tala om a, man int tragg du na satj sagiis- 



man. 

 sak sdk 1. sak pl. -ar f. — now a saiåa*po ha vist. — Syn. 



ärende. — Saker {= effekter): se ^doning, *futtikor, 



*nö(d)gor, *pyssjor, kapina fi. 

 *saka 5) sdka sv. vb. intr. 1 Dröja, söla. — koma mp o sdka 



mt tide 80 lägg. — Gr. § 214. 

 sakata ^) fi. sdka sv. vb. tr. 1 Omblanda korten : såka kör [ra. 

 sakka fi. sdku ut. pl., f. Kaffesump. 



sakna sdkn sv. vb. tr. 1. — a vart -mt ti sakij, ha a tnt a havi. 

 saknad sakna ut. pl., m. 



1) NVa., Kkr., EF.. Nyl., Estl., Rn. Allm. i Sverige enl. Rz 

 570 b). 2) GK. Px. *safva \. 'skafva, gnida'; no. sava v. 'gnave, 

 gnide'. ^) Vb. ■*) isl. sogomaör m. ■■*) Fby, Ten. ^) Jfr dock 

 Rz 555 b saka. Ordet är i anförd bet. allni. i Flds sv. diall. 



