329 



*sja M ./yff/f ut. pl., 11. Bråk, bestyr. — da ha^tfxp t so ston 



foHW ma prpru-nptagasi, da ma, grH, sqy^yii/n dan a 



dq. 

 sjäaro fömcar m. 

 *sjasa -) fos sv. vb. 1 : 1) imp. Brusa, susa. — hajosar t tradra 



o 2)0 simi, Ka int na kvalmut nu matr. 2) intr. Väsnas. 



va J'qsaj>ii ma Ude ny)? 

 själ 1 sdl pl. -ar m. Phoca. 

 själ II Jul pl. -«>■ f. Anima. 

 själas /4las sv. vb. dep. ]. — „^nt a ha so nq^r an", sa guhi 



to ha falast Ordst. 

 själ(e)bössa sdlabfpsu f. 



själ(e)-is siålais ut. pl., m. Is hvarä själskytte idkas. 

 själ(e)sk}i't snUasisfpt pl. -ar m. 

 själf 1. ''-sjolf ^j s((^lv 1. smiv oböjl. pron. Gr. § 31, 2. — 



superi. Sfélvasti 1. smlvasti i tis. ss. t. ex. Jia va nxp 



Si^lvasti fan. — Sf^lv sisad ihal^^a i fiol po Jch^gisu 



Ordst. 

 själfkär si^lv(s)imr adj. [Sälls.]. 

 själtiuördare siulvmmlar m. [Sälls.]. 



själfsvåld siHlV'Svdl(l_ ut. pl., n. = smlvsvojjl n. Äfven -l§-. 

 själfs väldig:, ''^-ug smlvs- 1. smlvsvö/jli 1. -^^ adj. Afven -l,s-. 



— Syn. '''ärelös. 



/ ^) Torde vara allm. i svenskt talspråk och upptages i Li.l:s 



ordl. SS. fm. Härstammar från höll. SchoUlC. '^) Pö., Px , Uppl. 



I Nu. finnas två verb med formen Siösa. Det ena, betydande 'fräsa', 

 sammanfaller med ofvanstäende. Det andra däremot bet. 'bviska, 

 skvallra' och står, på grund af egendomliga i Estl. gällande ljudlagar, 

 för äldre *SVasa, hkt äfven förek. i Hs, bet. yra, prata osaraman- 

 hängande' = No. (Sdm.) SOsa 'hviske, mumie, sladre'. [svasai SOsa 

 = jsl. SOfa *SVefa: séfa]. — [I Estl. Ordb. upptagas s/psa I o. 



II SS. ett enda verb]. ^) ial. sialfr fsv. siolvev. — *SJolf — 

 beroende på *själv — äfven i Nb. Hs. Estl. (D. Nu. O. Gsv.) o. 

 Sörb., jfr No. sjöv Dl. sjöh (Rz 572 b); *sjalf Sm. Gd (Rz ibd.). 



