355 



skälm sfådlm pl. -ar m. — sUålm ha som dzavar mai^^om a 



har Ordspr. 

 skäliiLstycke stsålmstfpk n. 

 skämma sfMtn sv. vb. tr. 2. 

 *skämmaii(le sistimand oböjl. adj. Skamsen, flat. — no(iv) vql^ 



((i so sU^mancl so ha mt va hU. 

 skämmas stséms pret. o. sup. sismista vb. dep. 

 *skämmor sisåtnur pl. t. Skam, utskämning. — Jmfe gqmhal 



Xlipncliu fl sUamuna i lasash i soma§. 

 skämt stsamt ut. pl., n. — ha a cijjlajtiq sUamt som ha int 



a älvar ma Ordspr. — Ers. vanl. af gyckel, *narriiig', 



rolighet, 

 skämta sUåmt sv. vb. intr. 1. [Sälls.] — Ers. oftast afgyckla 



1. raljera. 

 *skänglug ^) sisågglu adj. Gänglig, lång och mager. 

 skänk I siså§k pl. -ar m. — Ers. vanl. af gäfva. 

 skänk II siså§k pl. -ar m. Matskåp. 

 skänka stsågk sv. vb. tr. 2.— Ers. vanl. af gifva. 

 *skänkas 2) sisagkds pl- -f«' 1- -fi>' m. Skänk, gåfva. 

 skäppa sisåpu f. — Syn. *rifva s., *vacke. 

 skär s. I sisér n. 1) Klippa. 2) Skärgård. 

 *skär3) s. n sisér ut. pl., f Klarhet. — Ex. under *mule- 



*[v]rånglng. 

 skär a. sisér adj. 

 skära v. I siséra pret. skär sup. skun vb. tr. Secare. — Jfr 



rista v., *skåra v. 

 *skära*) v. II siåér sv. vb. intr. o. imp. 1 Klarna. — ha 



sism- up ivi simi. 



1) GK., Vö; jfr Hs. skänglor Sm. -ar pl. 'fotskankar' (Rz 

 586 b). 2) Allm. i Sverige (Rz 615 b) o. trol. äfveu i Fld. '^) 

 Sm. Hll. skära f. (Rz 616 a) fsv. skCera f. *) Vö. 



