358 



slag Xlqg 11. — mt Xlqp ^) (halkar) tis. Ej det ringaste. 

 slaga s. lU(ju 1. XUgu 2) f. — Se *klubb och slag-*val (dessa 



förenas med livarandra gm råima). 

 *slaga-'j v. XUffja sv. vb. imp. 1 Slaska. 

 -slagare -llågar m. ingår i sms. koppar.slagare. 

 slagbom (i viifstol) — se sk('(lklofve, väfklofve. 

 *slagdaiik *) Xladågk. pl. -ar m. Sliisk. 

 slagdänga /.ladå^gii f. 

 slagg — se *simmer. 

 *slagga ^) Xld^ sv. vb. imp. 1 Slaska. — ha klagar o sn>r o 



jola a mt ana som rapa. 

 *slaggug llågu adj. Gloppig. — ha, a so kuM o klacfut o sm- 



flisuna imar fip Bgima. 

 '^'slaggväder 6) Xläffvadar ut. pl., n. Slaskväder. 

 slag(o)-rem XUgu- 1. Xlagurhm pl. -ar f. Rem som förenar 



*valen med '•'klubben pä slagan. 

 slag(o)-*val ') XUgu- 1. Xlaguvål pl. -ar m. Slagskaft. 

 *slag8bult ^') XUJcshuXt pl. -ar m. Slagskämpe. 

 slagsmål Xlåksmal n. 

 ^slajpa 9) Xlåvp sv. vb. intr. 1 Släpa. — va X^mjjar lide hakat 



brjtn? 



[slak] '''slakug XUiku adj. 

 slakna Xldkn sv. vb. intr. 1. 

 slakta Xldkt sv. vb. tr. 1. 

 slaktare XWdar m. 



^) Detta tis. är kändt från Öb., Na,, Fby, VNyl. (där man 



äfven säger slåp i bet. 'ngt litet', t. ex. nuk a ja slajt båtar } 

 dq. 2) vörä. 3) Na. VNyl. Estl. Ru. slagga idm. No. slagga 

 'rinna öfver bräddarne', jfr isl. slage ra. 'fuktighet' no. slagen 'fuk- 

 tig. ^) VNyl. -5) Mx, GK., VNjl. «*) Öb., EF., Njl., Estl., Ru., Norrl. 

 tn. fl. (Rz 618 b). No. slagvol. — isl. volr fsv. val m. 'rund 

 käpp'. 8) Öb., Nyl. ^) Bo. slqpa idm; isl. no. slapa 'hänga med'. 



