368 



*siiii(llig smidh adj. Smidig, spenslig. — häda skojh a so 



stakii o smidli. 

 smita smit sv. vb. intr. [hl 1. om nan] 1. tr. [nan] 1 Slå. 



smälla; slänga. — ja^ska smrt da mot f^xusvadza so 



ha val flaUi bakat. 

 smitta s. smitu ut. j)l., f. 

 smitta v. smit sv. vi), intr. 1. Hällre an v. fastna (t. ex. ast 



kan ha fasn x>o ma). 

 smittosam smitusåm adj. 

 *smocka ^) smök 1. smuk sv. vb. intr. 1 [til nan] Slå (till) 



ngn. — ja^ska smuk da po mun so härska stjns ma^g 



dagar hakat. 

 smorläder smorladar ut. pl., n. 

 smolk — se *måd. 

 *smiiga 2) smugu f. Smygvrå. — now Jicjr a a ctzmnd j synu- 



guna sm fast di tnt htta a. 

 *smugg- ingår i tis. i-*smugg (i smyg), qv. v. 

 smuggla smugal sv. vb. tr. & intr. 1. 

 smugglare smuglar m. 



smula s. smuhi f. — Syn. '''spala. Jfr graud. 

 smula v. smöla sv. vb. tr. 1. — ha smola sonda^§t^m ma 



mqkaii^t^ hava kmtuna. — smölas sv. vb. dep. I Smula 



sig. — Syn. *beta I, *gnettra, *knorla, *kuära, *knö- 



stra; *måras, *smämas. 

 [smultron] *smultra ^) smuUru 1. smuUrii f. 

 smuts sm?r^5 ut. pl., m. — Hällre anv. lort 1. skit; syn. *rask 



I 2, *sör, rapa fi. 



^) nyisl. smokka; Öb., EF., Nyl., Gotl., Fryksd. 2) jsi. smuga 

 fsv. smugha f., kvarlefvande i Vö., Vb., Hs., Nk. (Rz 634 b), Åm., 

 ÖMvl 3\ T?ati T?ii v.:; fö 



ÖNyl. 3) Estl., Ru., Vätö. 



