371 



smör-öga ^) sniM-hga pl obr., n. Smörklimp i upplagd gröt 

 och anv. till att „doppa" denna i vid ätandet. 



snabb — ers. af *ra(l; snabbt adv. ers. af *kringt. 



*snabba 2) snåh sv. vb. tr. 1 [up nrt\ Uppsnappa ngt. 



*snaf^) snåv pl. -ar m. Hjulnaf. 



snafva snäva sv. vb. intr. 1. 



*snall *) snål pl. -ar m. Kemhål i pjäxa. — Gr. § 98, 2. 



*snallring sndlrlgg pl. -ar m. Ring i en '^'snall. 



snappa sndp sv. vb. tr. 1. 



snara sném 1. snéru f. — Jfr dona s. 



snarka sndrk sv. \h. intr. 1. 



snarsticken snä^tltsi adj. — Jfr pepparnäsa, okv. 



snart snqrf, adj. 



*snasa ^) sndsa sv. vb. intr. 1 Nosa; snoka. — katn snasar 

 okngg mqtn san. 



snask — ers. af '"'godta. 



snatta sndt sv. vb. tr. 1. — Syn. knappra 2, *käcka I, 

 *pjnka II. 



snattra — ers. af knarka. 



sned snkhd adj. — Hyn. *skank, *sidkrokig. 



snedd snkid ut. pl., f. — ItU po snatd skadar ajjar Ordspr. 



snegla siiigal sv. vb. intr. 1. 



*snes ^) snåis pl. -ar m. Järnaxel som kringvrider öfre kvarn- 

 stenen. 



snibb sntb pl. -ar m. Örsnibb. 



^) Trol. allm. i FId; jfr Rn 635 b smörhruun, 636 &. smör- 

 håla idm. 2) Nyi (Ingå, Borgå), mlty. snabben. ^) Äfvenså Mx; 

 <C hjlds-naf Gr. § 129 a. *) Jfr Rz 639 b snarel 'snöre'. 

 Denna torde ha varit ordets älsta bet. äfven i detta mål; sedermera 

 *snall ellipt. för *snaU-häl. ^) Jfr no. snäsa v. 'snofte, pmste'. 

 **) isl. sneis f. 'pinne' <C ]/" sniöa sneiö 'skära' (jfr Nyl. Et. 

 s. v. !). Med ofvan anförd bet. äfven i GK., Px, Br , Fby, Ksl (msk.), 

 Py., Vb. (msk. Rz 641 b), Åm. 



