374 



bock, pissbytta, .skval(e)bytta. siuutsbjöni, siiorig-^ers, 



siiorift-*tutt, snor-kvadd, siiorvalp, si)i'ak(e)-arsliäl, stor- 



brakaiMi. 

 siiusk[i^-| ^''-u^' KUtisJm adj. — Syn. råtu (under rätty Ii.). 



Jfr smuts i^'. 

 ^^snussik i) ? snusik ut. pl., m. Slusk, okv. ; eg. en som „läg- 



ger sin näsa i alt". 

 [■-'-suy I '■\siii '^) snl sv. vb. imp. 3 Snöa. 

 snygg* sn'fp^ adj. — Syn. "''städlig. 

 snyfta — ers. af ^snoppa, 

 snygga sny)^ sv. vb. tr. 1 [up nq\. 

 snyta snmt pret. snö}ft sup. snuU vb. 1) tr. Snyta. — sniht 



jmsh! — sniht näsa! — Syn. *fräsa, ^snoppa, *suåta. 



2) tr. 0. intr. Snatta, hemligen borttaga. — ha sn^yA a 



frqm^ma 1. Jia snhxft o ma, ha (frqmjma). 

 snäl snål adj. 



suäl-*ange ^) snålågga ut. pl., m. Snäljåp. 

 snålas snålas sv. vb. dep. 1. — Syn. *glufsa, *glupska. 

 snäl-jåpa snåljopu f. — Syn. *gloping, gnidare, grötgjuse, 



snäl-*ange. 

 *snåll ^) sn6l(f_ pl. -ar m. 1) Trissa pä rockbladet (*ilykten). 



2) Knäskäl. — ja st^yt snolilg mot in väsa stam to 



ja_^sjm sfsmt mt hottj. 

 snålvarg snålvårg pl. -ar m. Okv. 

 snår snår n. — Ers. vanl. af *snod. 

 *snät snöt ut. pl., n. Fän, okv. 



^) Jfr Vö. sniffar m. ^) Öb. f. ö., somligstädes i Sv. (Rz 

 643 b), Estl., Ru. [1. *sny — kan ej afgöras!] flit. snhvan germ. 

 l/~ SniV (Kl. *) men *snya *sni)ja (i-omlj. af sniör) i Norge. Sve- 

 rige ställvis (Rz 1. c), EF. o. Nyl. ^) Vörä, isl. aoige m. 'lukt'. 

 *) Bet. 1 i NVa., Hvbfj., EF., Nyl., Rii., Gotl., Åm., Vb.; bet. 2 i 

 Vö., Fby, Nyl., Estl., Ru., [isl. snäldr m. 'tryne']. 



