375 



*snåta ^) snöta sv. vb. tr. 1 Snyta ljus 1. pärta. 



*suåtug" snötu 1. snutu adj. Fånig. 



snäcka snäkii f. (i alla bet.). 



snäf snåv adj. 



*siiäfva snåva sv. vlx intr. 1 Spänna, tränga, stramma (ang. 



kläder). — hxpksuna min snävar om hama. 

 *snäla 2) ? [sig] snåli^ei sv. vb. rflx. 1 = snålas sv. vb. dep. 1 



Sno sig i fnurror, om träd. — liada trtm snftla^^a so, 



ha clogar ast. 

 snäll snéJ adj. 

 *snälno-3) 1. -^snärdug? snålu adj. Egenskapen hos träd att 



*snäla sig. 

 ^snäppa-*) v. snåp sv. vb. tr. 1 Åderlåta. 

 *snäppa s. I snåpu f. Åderjärn. 

 snäppa s. II (fågel) — se gytjespof, strand-*skitel. 

 *snära sncéra sv. vb. tr. 1 Snärja. — hamh sncerar o?v^figgn. 

 *snärja ^) snén I. snér pret. o. sup. snért vb. tr. Bortplocka 



[qvs. ,,afsnära"], t. ex. enris m. m. d. — ha sncprt lluggu- 



njh o jainnu th kransar. 

 snärt snért pl. -ar m. 

 snärta s. snértu f. 



snärta v. sncért sv. vb. intr. 1 [hl nan]. 

 snäsa snos sv. vb. tr. 1 \ov nan]. — Omskrifves äfven, t. ex. 



hu brant ov ma pront. 

 snö sné 1. inåd, def. snén, ut. pl., m. — Jfr *flistersnö. 

 snöa — ers. af *sny. — Jfr *flistra, gnistra, *isa, *kli- 



stra. 

 snöbäll snéböjjl pl. -ar m. 



1) Aflj. till hsv. snyta (fsv. Sniuta?). '^) Öb.; Fryksd. sn(^J 

 se. ^) Vö. snéhl a. Detta o. föreg. << *S7lärla? jfr Rz 639 b. 

 *) Bildadt efter t, ex. hsv. snäppare. ^) Jfr Px snér 'afplocka 

 kiiopparne från lin'. 



