412 



svärdslilja svm/jlUm 1. -/}hjii f. 



svärfar svérfår ut. pl., m. 



svärja svén pret. svår sup. svurt vb. tr. o. intr. — Jia a so 



sant at ja tryst(ar) svren po ha tis. — Syn. bannas, 



*(lifla, (Ijäflas. 

 svärm svcérm pl, -ar m. 

 svärmo[(U']r 1. *-mo(lra svq-nnnr 1. -mMru ut. pl., f. — Syn. 



asvara s. 

 *svärs-folk ^) své^fålist 1. -föXtJi n. def. (ut. pl.) Svärföräl- 



drar(na). 

 *svärsgår(l svéigän/ m. def. (ut. pl.) Svärföräldrarnes hem. 

 svärson svedan 1. své^bn pl. svce^fpnar 1. své^miar m. 

 svärta s. svcérlu f. 1) Svärta, smörja. 2) Fuligula fusca. 3) 



Okv. för en mörklett mska. 

 svärta v. svdn-t sv. vb. tr. 1. 

 sy sff sv. vb. tr. 3. — sy- i smss. ers. af söm-. — Jfr *hymja, 



nästa, *pickla, köra och karm (under knroa fi.). 

 *sy(la 2) syd sv. vb. tr. o. intr. 2 Luta. Vanl. hota si/(hr. 



si/d^sa sv. vb. rflx. 2 „Kasta sig", hvila. — ja^ska 

 syd ma hU po sofii fe(it,^iSO komhar ja san. — 

 sijd^da, hy, i7it a ha martii an Ordst. 

 sydlig sydk adj. 

 sydväst — ers. af västsumian. 

 sydöst — ers. af östsunnan. 

 syfta srpft sv. vb. tr. 1 Slå vatten pä (malt). — a^ska s^pft 



maXti so lia dogar^ti na. 

 syl syl pl. -ar m. — Syn. skonål. 



1) Vö. likaså; *SVCbfolk Sdm. Fryksd. SM-e Gotl. Estl. -) 

 Öb., EF., Ny]., Estl. [? ty sl(Ö)^sa 'luta (sig)' kan föreställa äldre 

 *St(ja I. "Si/Öal, Gotl., Ög., Sdm., Uppl., Vb.; jfr Vll Nvl. Et. 

 p. 41. 



