416 



sän^ sögg pl. -ar m. 



saiiin^' som^g ut. pl., f. Sådd. 



sänin^'stid smitggsfnl ut. pl., m. 



sauiiigs-*vacke sömgsväka m. (sällan f.) Skäppa livari säden 



bäres vid sådd. 

 säpa söpu ut. pl., f. 

 sapbubbla söphuhlu f. 

 sår s. sår n. 

 sär a. sår adj. 1) Sårig. 2) Sjuk, öm. — ja a sar i liandra 



san ja knaka ven häda dan tgar. 

 sära sår sv. vb. tr. 1. — Jfr *osäras. 

 *säre ^) sd7-a ut. pl., m. Sörja. 

 särna såii sv. vb. intr. 1. 

 såt söt n. Fog af tvä kantytor pä timmer. 

 såta sptii f. Höstack. — Syn. kiinppo fi. 

 *sä-vis söjfs adv. Så, sålunda. — Gr. § .58. 

 '^sä-vis-ledes söj^slais adv. Sålunda. 

 säck sak pl. -ar m. -- oioiv a ha virh (I. viin) ^ saUi f(^§t 



(1. f\st) f)sti a ha kunu i pösa Ordspr. 

 *säcka 2) sak sv. vb. tr. 1 : 1 ) s. up safsi Omskaka en säck 



sä att dess innebåll får bättre utrymme. 2) s. up hxpk- 



suna sm Omskaka byxbenen sä att vecken utplånas. 

 säck-mun såkmim pl. -ar m. Säckmynning. 

 säd sad ut. pl., f. 

 sädesbod såsbod pl. -ar f. 

 sädesärla — se *spetelinka, tjäl(e)spjäriia. 

 säf sav ut. pl., f. — h^a bra U pt/t fiska i sava. 

 [säf ]-matta '-^'säfve- ^) såvimåtu f. Af säf flätad 1. bunden matta. 



^) Öb., Ko. (fmn.), Na., Pg., Nyl. idm, i Rg. Ru. Slira m., 

 Jtl. (Rz 559 b); isl. SOre m. 'dross' afljud till S0U7T m. ^) Öb., 

 Br., Nyl. '^) Estl. sévmr sébiar pl. idru, Br. savju f. 'säfstrå'. 



