418 



sämja såm/a 1. såmija ut. pl., f. — 7io7v (sr a ri/mi ha sarmja 



a Ordspr. 

 *sämra [sig] samha^,^& 1. samha^sa pret. o. sup. samhra sa 



sv. vb. rflx. ] Försämra sig, förvärras. — hii valjria hh 



hatajrii/säaks, man ha ha samhra sa otar. 

 sämre sämst komp. såmhar, superi, såmst adj. 

 '^säiida ^) s. såndu f. Liebryne (af sandsten). 

 sända v. — ers. af skicka, 

 sänder ingår i tis. i-sänder, qv. v. 

 säng sågg pl. -ar f. — Syn. [bädd] *bädda s. 

 sängbalk sägghålk 1. -håXk pl. -ar m. — ha sitar upo sa^g- 



haXfsi o dSaispar o kl^}pja^^a j hkvu, ha vatt int om 



ha^sku va na ti cUcnra an ma dan. 

 sänghalm sänghalm ut. pl., m. 

 sängliggande så^gUgand adj. 

 sängtäcke så^gtak ut. pl., n. 

 sängkläder sågkUdar pl. t. 

 sängstoli)[e] sagstälp 1. -stöXp pl. -ar m. 

 sänka sagk sv. vb. tr. 2. 

 sänke 1. sänksten — ers. af stenflarn. 

 särdeles sécfdkis adv. = hsv. 



smjils adv, Särskildt, enkom. — hit a S(S(lils fxp da, 

 a du n^jpd mp! 

 särk scerk pl. -ar m. — mp a ha so val^§om scerlåi o r^va 



tis. — Se stenfotasärk, öfver- o. nederdel. 

 särskildt scéJ'Ut 1. séfVU 1. sé^lsilt 1. sé^fåUt adv. 

 '''säss[e] 2) sas pl. -ar m. Hund (ish. i bspr.). 

 *säta^) såt sv. vb. tr. 1 Såta hö. 



1) Öb., EF., Nyl., allra, i Sverige (Rz 716 a). No. sende n. 



2) Öb., jfr Sörb. säske 'lockord till grisar'. Jfr *sysse. Dock kunde 

 *sässe äfven hafva nppkommit genom rednpl. af lockordet ''SC Sa. 



3) isl. Sféta v. idm; Öb., Vb., Fby, VNyl., Sm. 



