395 



*storkäl't[ig] *-ug storf^aftu adj. Uppkäftig. [Ordet är allm. 



i Finnland]. 

 storlek stör/aik ut. pl., m. — noiu va lie ha sama, sqy ja q 



stoyltuih hans. 

 stoi'lat[ift'J *-ug' står/otii adj, 

 storm stéinn pl. -ar m. — Jfr is- o. löfrifvare. 

 storma starm sv. vb. imp. 1. 



storm[i^"] "^'-ug stånnu adj. — h'a altdi so starmut jrf^r vejtyiha. 

 storse^'el stcj//-gal n. 



stor-'^skriif' stö§krmiv pl. obr., m. Hög brudkrona. 

 storskrytare sto^krytar m. 



storslef förek. i tis. ia ma stoXlawa Taga för sig duktigt. 

 stor-stng'a stQ§t}pgu f. Sal. 

 stor-Lta| *-tåii störtona f. def. (ut. pl.). 

 stor-äiide storhula ut. pl., m. 

 stor-[*ätiig] ^) *-itug störjUn adj. Glupsk. — hi va mp ^n 



storjitua huij, hur ark tu ffld a? 

 straff stråf n. 

 straffa stråf sv. vb. tr. 1. — noiu a ja strafa f}p s}pndra 



min, som hqr^luka simkdom. 

 stram[iu]a stram sv. vb. intr. 1. — hipksuna stramar oin ma. 



— Syn. *siiäfva, *speta. 

 strand strand pl. strandar t 

 straiid-*lid stråndVid pl. -ar f. Strandbädd. 

 straiid-^^skitel ^) strånsisUil pl. -sisltilar m. Drillsnäppa, tota- 



nus hypoleucus. 

 straii(V'^skjora ^) stränsisoni f. Strandskata, bsematopus ostra- 



legus. — Jfr fors-*skjora. 



^) No. Storeten idm, jfr Nyl. ahtugar 'ätande hvad som 



hiilst'. ■-) Ordet förefaller att vara (på folketym. väg åstadkommen) 



fxera^. af strand-*strickel (Vö. EF. Nyl. Äld Norrl. Rz 684 b) 

 idm. 3) Kim., ÖNyl., SM-e. 



