397 



strupe strypa m. — Gr. § 27, 3 ^. 



strut strmt pl. -ar m. 



*strutta *) siriit sv. vb. intr. 1 Studsa, t. ex. ho/jlri^^ti^utar 



frön jola. 

 stryk strwk ut. pl., g.? förek. blott i uttr. lova 1. i/i6z;a 1. f<2 



strmk. 

 stryka strwh pret. strouik sup. strittsi vb. tr. Gr. § 24, 3. 



— strTuk ma Dö. — Se streta bet. 2. 

 strypa — ers. af *strö(la. 

 strå strö, def. ströi, pl. strödar n. — Gr. § 227. 

 *stråk ingår i sms. lag;g-*sträk, qv. v. 

 *sträka ^) ströka sv. vb. intr. 1 \ttl 1. om nan] Slå. 

 [stråke] *sträka struku f. 

 stråla stral sv. vb. intr. 1. 

 stråle stråla m. 

 '^sträng- 3) stragg adj. Sträng. — du^ska va sträng mot a 



so a h/dar. 

 *strångera ^j stråndzpr sv. vb. intr. 1 [ma nan] Förfara strängt 



med ngn. 

 sträcka s. stråku f. 



sträcka v. I stråk sv. vb. tr. & intr. 2 := hsv. 

 sträcka v. II stråka [up] sa sv. vb. rflx. 1 Sträcka upp sig 



[se Sundén s. v.!], utpynta sig. — vi ha du so straka 



up da i kvaj/l, matj, vanta^fju na frtjarar^ti nata? 

 [sträf] *sträfvig ^) strivi adj. 

 sträfva sträva sv. vb. intr. 1 [imot] Streta. 



') Svea- o. Götald strutta 'hoppa, guppa' o. s. v„ jfr Hs. 

 Vb. *stutta 'studsa' (Rz 686 b, 690 b). 2) Aflj. till fn. striuka 

 hsv. stryka. Jfr Fryksd. Gsv. *stråk n. 'slag, hugg' Ingå Sj. *stråke 

 m. 'piska'. ^) isl. strangr fsv. stranger a.; Öb., Br., Fby, Nyl., 

 Estl., Nk., Götald (Rz 684 b). *) Öb., Nyl., Gotl. ^) Pyttis. 



