401 



staug' stä^fj pl. stadgar i. 



stångas stängts pret. o. sup. -ist vb. dep. — Jiada oks)/ stängts, 



ga ast tul! 

 stånka stdgk sv. vb. intr. 1 = stdgkis pret. o. sup. -ist vb. 



dep. 

 stat — ers. af stat. 



*stata ^) stöta sv. vb. intr. 1 Stamma pä målet. 

 ståtlig stqtli adj. 

 stäcka ståk sv. vb. tr. 2 [ov na]. — noiv ska ja stak ov 



häda lbi}f2)asi o frijasi snart. 

 *stäckug2) ståku adj. Kort. 

 städ stad n. 



städa städa sv. vb. tr. 1. 

 städbit ^ ) stadhit pl. -ar m. En järnstamp anv. vid glödhett 



järns bearbetande. 

 *städja *) stadh pret. o. sup. st&d vb. 1) tr. Ställa, bringa att 



stanna. — ja städar m(Bra jcbt. 2) intr. Afstanna. — 



roy;)J^ stacl ov ti vaks som ha rama so ohcirU 

 *städlig stadh adj. Städad, snygg. — ha kan int va altfyj 



stadkt po stålar ^t(sr a kombar tu. 

 städsel ståsil ut. pl., m. 

 städsla ståsil sv. vb. tr. 1. 

 stäf stav pl. -ar m. 

 stätVa s. — ers. af *skjula. 



1) Norrl., Dl., Gd (Rz 694 b), EP., Nyl., Norge. Afljud till 

 got. stautan fn. stauta stoyta hsv. stöta. ^) öb., Nb., Åm., Dl., 

 Sdm., Vm., Nk., Fryksd., Ög-, Bhl.; isl. stokköttr — dock förelig- 

 ger omljud icke i detta ord, allraminst inom så stora områden [lik- 

 väl säkerl. i Sörb. ståkket idm], utan torde vok. ba öfvergått från 

 starka komp. af stackig, hvarutom jfr vb. stäcka. '^) Mustasaari 

 likaså. *) isl. stedia idm, Hs. o Gotl. (Rz 689 a). Samma [/" i 

 Hvbfj. sté^ 'bringa att stanna' Rg. stå^i Sa 'häjda sig' <^ *steÖga. 



26 



