441 



trotsa tros sv. vb. tr. 1. 



[trottoar] *trottoal trbtuål pl. -ar m. — Gr. §§ m, 2 o. 97, 



o /j. [Ordet brukas mest i staden]. — Syn. räniisten. 

 trubba truh sv. vb. tr. 1. 

 *triibbcl 1) tråhil pl. -ilar m. Lunsig gosse. 

 trubb[i^] *-iig truhu adj. 

 *trubbla ^) trubal sv. vb. intr. 1 \ma, nqn\ Ansätta, oroa, ha- 



rassera. — ■ vätska du trubal ma a söte, ast val a na 



hedar. 

 trnga tnåiv 1. trmg sv. vb. tr. 1. 

 *trugmeut ^) tromånt ut. pl, n. förek. i uttr. ma^tromånt 



Med våld. — Gr. § 16, 3. 

 *trnlsa*) truliu f. Lunsa. 

 [trumf] *trump ^) triimp pl. -ar m. 1. -ar n. 

 trumma trumhu f. — Xlo po trurnhii Trumma vb. 

 *trummeP) trumhl pl. -ilar m. Kortväxt karl; luns. 

 trumpen — ers. af *buttig, *morrug, *myttug:, ^pryttug. 

 trumpet trumpet pl. obr., m. 

 *trunta ') trönt sv. vb. intr. 1 Trampa, stampa. 

 trut trmt ut. pl., m. 

 *truta 1. *tryta ») trtjtu f. 1) Trut. — sati trf/tu til 1. te 



Hänga läpp, gråta. 2) Tut 1. pip, t. ex. pä kaffepanna. 

 *trya ^) tryjii f. Enhvar af de fina, tunna stickorna af trä 1. 



rör i en väfsked, mellan hka trädarne i varpen löpa. 

 trycka trifk sv. vb. tr. 2. 

 trycke tr-fpk n. (pä bössor). 



*) Vö., Bl-., Pä. 2) fr. trouhler. '^) trugmant Sdm., tru- 

 mant l. tromant Öb., Nyl., Ög., Sm. (Rz 752 b). *) Fbj-, Nyl., 

 Sdm. (i Nk. Vg. m. Rz 755 a). '") Åtm. Fryksd. o. Sörb. «) Np.^ 

 Pg., Pä. 7) Aflj. till Hrinta o. Hranta. ^) öb., Norge, ish. i 

 bet. 1. 9) Öb., Hvbfj., Br. (msk.), Na. idm. Af äldre *trllV- (?), 

 jfr kske got. triu (sv. trä). 



