444 



tränga trå^g 1. tra^g, pres. = inf., sv. vi). 2: 1) tr. = hsv. 

 — Syn. *pläiiga; jfr *präiip:a. 2) intr. Behöfva^). — 

 mt tragfjcl a ga tul. — ja tra^g Uop in ni/ja hast ot 

 ma. — om anda^llnr Ji^vu * va<Jzi so tra^g du int 

 cUeera af ha Ordspr. — ha, som mt kotnbar in, tragg 

 int, ga mt Jia/j/ar Ordspr. 



trängsel tråiJsal ut. pl., f. = hsv. — tra^lhr pl. Tränga 

 ställen, pass, sund o. s. v. 



träpe|uiii]ng' tråpa^gar pl. t., i ordspr. nar int him 1. hon 

 [1. ma (o: mig) 1, ha va int ti nar rt] ma trapa^ga. 



fräpiim[e] tråphj pl. -ar m. 



trärot trårot pl. -rqtar f. 



'■^träsa 2) trasa sv. vb. intr. 1 Gä i trasiga kläder. — ha tra- 

 sar okn^g 1. gcir o trasar. 



trä-sked trå/kl pl. -ar f. 



träsk tråsk n. 



trä-sko trasköw pl. -ar m. 



trä-skodd traskad adj. Försedd med träbeslag undertill. — 

 om ha vil skoda in traskoda Xlada'^ 



*träslug 3) tréMu adj. Träaktig. — pceruna a trallu 1. smakar^ 

 traXlut. — Jia tsans traUut t r^va som ja ha stth so 

 l&,gg o skidta po Ua^ni. 



träta s. tratu f. 



träta v. trät sv. vb. intr. 1. — Ex. under förlika. 



*tr()d *) trkl n. Takved, läkt pä hustaket. — trqda 1. trmlra 

 a gqmbal raij, di roknar bart. 



^) Denna bet. är allm. i Sverige (Rz 752 b) och Finnland 

 samt södra Norge. ^) Förutsätter en form Hråsu f. 'trasa', förek. 

 i Nyl. o. Estl.; Vb. trösu f. ^) Kr.; d. v. s. gen. /rä5 + afledn. 

 -lug(r). Jfr Py. Hrälog idm. ^) Vö., Solf (s. om Vasa) idm, Br. 



*tröde n., no. troda f. Jfr Rz 753 b trod. 



