446 



tillsa 1) täfs sv. vb. intr. 1 \hl I. om nan] 1) Lugga. 2) Slå. 



fufVa tniivu f. 



tufvjig-j *-iig twwii adj. 



*tnga2) ^%t< f. Vidja. 



tugga vb. tug sv. vb. tr. o. intr. 1. ~ Syn. ^hiioppla. -hnuckla, 



*mugga, *muggla, 'muiigla, *valka, talkuttaa fi. 

 tngga s. tiign t — jita mt hujuna Ordst., d. v. s. Upprepa 



icke efter andra! 

 tuggbuss tuhus pl. -ar m. 



tull I tal pl. -ar m. Årtull.— Syn. *]»äe, ^■liätull. 

 tull II tål ut. pl, m. — a^ska mo.^f htql^tul f}p tiih(h o! 



— Se visitera. 

 *tulla ^) s. tölji f. Rulle, nystan ni. m. d. 

 tulla v. I till sv. vb. tr. o. intr. 1 = hsv. 

 *tulla *) v. II töl sv. vb. tr. 1 Hoprulla. — töhis sv. vb. dep. 1 



Hoprulla sig. 

 '•'tulsa I töls sv. vb. tr. 1 Hopfösa. — ha toUa %liop a, mt 



vad ja van hade nu a. 

 -•■tulsa II tuh sv. vb. intr. 1 Stulta, tulta. 

 tum tym pl. -ar m. 1) Tumme. 2) Tum ss. mått. 

 tumla — ers. af *butfla, *bumla, *raka II m. fl. Jfr falla, 

 ^tummas ^) dumhs pret. o. sup. dumhst vb. dep. Tumla sig, 



om hcäst. — fola tumhs i grasi, ga mt tid! 



^) I dessa bet. allra, i Svea- o. Götald (Rz 761 a) och f, ö. 

 icke okändt i Fld; No. tufsa 'plukke, pille'. -) Öb, [Vö. tllCJU^ 

 Np. t]hg Hiigu, Kv. t-fpgu, NVet. t0gu, jfr stuga: st^gu: GK. 

 Stégil], EP., Nyl., Åra*, (rask.), Sdm., Dl., Vb., Nb. (Rz 740 a), 

 Hvbfj. tuvu f. idm. Jfr isl. togemi 'dragen'. ^) Öb , Vg. (Rz 

 762 a). 4) Yb., Svea- o. Götald (Rz 762 a), Norge. Af Hmia 

 (jfr kske eng. tiuirl); sålnnda lyder ordet i VNyl. turla, tljrja o. 

 tyla. ^) isl. tumha v. 'falla omkull'; med nddljud. d äfven i Fby 

 [Nyl. döijiblas]; med uddlj. t- i Kkr, EF., Uppl. 



