447 



*fum[iue]-gäs ') tijmagos pl. obr., f. Smörgås, påbredd med 



tummen. — Jui liomhar mai^^m^r(i) po ti/magosa am^po 



knwauqsa. 

 • tiiininetott ^) tutmtöt ut. best. form o. pl.. m. Skämtsam be- 

 nämning på tummen, 

 tiiins-läiig' ti/nislågg 1. ti/mXUtgg adj. — hqm ska ha ti/msla^g 



basi tis. 

 tunder tumlar ut. pl., n. 

 tung ta^g komp. tfp^gar superi, t-yjgst adj. — tugt rev a man 



noiv gar a, svart f^r a man now val a Ordst. 

 tunga tu^gu f. — no, mt fast tuggu sku fal mr mim ska 



ja s&ij a 1. tala ms, a 1. fast tn»gu sku fal mr mim 



ska ja saij da samndSa. 

 '^tungel 3) tuggal n. eg. Måne : månskifte ; ingår i sms. måii- 



*tungel, qv. v. 

 tuug-*tordad *) tiiggföla adj. Tungför. 

 tunghäfta — ers. af ^starta, 

 tung-hörd ^) tngghort adj. Lomhörd. 

 tungsint tuggslnt 1. tugslnt adj. 

 tungspene tuggspkna ut. pl., m. — tuggspana ha fah nådar 



1. ner. 

 tunn tim komp. tipndar 1. timan superi. tffMst 1. tunast adj. 



— lova runt o hqlcl tunt Ordspr. 

 tunna timii f. 

 tunnklädd tunklhd adj. 

 tunnsådd tunsod adj. 

 tupp tiip pl. -ar m. — Syn. liane. 

 tur tmr ut. pl., m. 



1) Nagu, Sm. (Rz 763 a). lugå gös n.? 'smör'. 2) Allm. i 

 Sverige enl. Rz 762 b; inom östsv. diall. uppg. blott från Nyl. o. 

 Ormsö. '^) Np. („kvarter"), Norrld o. Sveald (Rz 763 b); isl. 



timgl n. (fsv. tungla gånger Rqv. VI). *) öb. •'•) No. tiing- 

 hfjgrd da. tungh0r idm. 



