459 



imkua ugkn sv. vb. intr. 1. 



unna fuj. sv. vb. tr. 1. — ha^skiCnt vda un må nnJiand. 



upp, opp up 1. öp aclv. 1) Upp. 2) Uppe. — Härmed sam- 

 mansatta ord upptagas för korthetens skull under upp- 

 äfven där opp- vore etymologiskt rätt. 



'^uppduft-ad i uttr. c/') öpdåga \) Gä igen, spöka. — Jfr Gr.. 

 Språk pr. II ], ö. 



upp-[drag'('nj '''-dragen updrkyp p. p. & adj. 



'''upp-eft| er] 2) upat, stundom iipaf prep. Uppåt. — ha gar 

 upat vaga htje. 



upp[e]liäll uphql(l ut. pl., n. 1) Uppehåll. 2) Afstannande. — 

 ska ha ^nt vqljtia nphnjcj po ilvadn ulq? 



upp[e]lialla uphåj/l pret. -hulcl sup. -h(yi(li 1. -hu/jli vb. tr. 



uppenbara upanbår 1. -mb- sv. vb. tr. 1. [Sälls.] 



U])penbarelse npanhqrals 1. -mb- pl. -sr f. [Sälls., relig.] 



uppfylla upffpl sv. vb. tr. 2. — noiv ska gmd upfipl oh- sat. 

 [Sälls., relig.] 



uppfyllelse Hpfjplals ut. pl., f — ha dSi i upfjflals raij jftr 



uppfärgad upfcerga adj. 



uppför, -före upf}p 1. upffpri prep. o ad v. — has(t)n cirk int 



spring upfip baka. 

 uppgifvare npdzavar 1. -javar m. (i bällspel). — jja^ ap mj. , 



upjavarij 

 U])pgifven /ipäzm 1. lipjlvh adj. Uttröttad. — )a a so malqk 



o UpjiVi. 



U])p-''^glapug 3) upglåpu adj. Uppkäftig. — m upglajniarta 

 poipk a ja ajjja^^skoda ti ah hfirt^lalas om. 



1) Samma uttryck i hela Öb. Jfr Sm. uppedagad '(ga.«l) 

 som kan osynlig värka om dagen' (Rz 782 a), SM-e Bhl. uppe[n]- 

 dagadt adv. 'uppenbarligen'. '^) Allm. i Fld o. trol. äfven i Sv., 

 där det skildt nppgifves för Sörb.;No. upp etter 'o\iaå\ ^) Pö. o. P.v. 



