466 



nt[sviilten| '''-svält iJitsualt \. latsveM p. p. & adv. 



nt|sä(le| -säd mtsad ut. pl., f. — h& va m doulnn mtsacl 



haje. 

 I utter] *otter^) otur 1. ötar pl. ötrar m. 

 uttorkad mt^^kci' p- p- & adj. 

 ^uttorkade Markach förstärkn.-adv. Genom-; t. ex. ,;a a so 



mtarkach laid da, kar! 

 *nt-uslig Mwlh adj. Genomusel. 

 ntvakad mtvuka oböjl. adj. 

 utvidga — ers. af '^vida. 

 iitvärtes Mvårtis adv. o. oböjl. adj. 

 utåt ijitöt adv. — mtot prep. 

 utöfver mtipvi 1. ihhvi prep. 



V. 



v vé pl. obr., n. 



'^vacke 2) vaka m. Skäppa; mindre skrin. 



vacker vakar adj. 1) = hsv. — vakart ^^o! — Syn. iiäs(e)- 



vis 1 2. 2) Lugn, om väderlek. — ha a so vakart po 



simi lusa marfih. 

 vackla — se *kan^la, *kickla II, *kingla, *ledja, *raiigla, 



*rncka, *ruckla, rugga I, *stula, *stumla. 

 vad I vad n. Pant; vädjande. — ti llo[w] vad om a. 

 vad II (på ben) — ers. af *kalf H. 



^) Öb. [Lmo ÖM ra.], Vb., EP., Njl. [ötar m., ötro f.j, 

 Estl., Dl., Fryksd.; da. odder Sk. oder; fsv. oter isl. otr (pl. 

 otrar) m. ^) öb. Norrl. Sdm. Nk. (Rz 787 b) SM-e *vacke m., 

 Nyl. Estl. *vacka f., isl. mÄTÄra f.? Det finska vakka idm är lä- 

 tiadt från skand. tunga. 



