468 



vakua vakn sv. vb. intr. 1 [abs. 1. v. iip] — vaknas sv. vb. 



dep. 1. 

 vakta vakt sv. vb. tr. o. intr. 1. — ]ia vaktar 2^^^9<^ ^'-'*^- — 



vakt nxp so tnt nqgjcomheir hid! — Jfr *liylla v. 

 väktare vaktar m. 



*val 1) I val pl. -ar m. Skaft ; ingår i sms. slag(o)-*val, qv. v. 

 val II viU pl. obr., n. 

 [valen] *väleii2) våhi 1. vän adj. Gr. §§ 42, 4 o. 118. — ja 



vql^§o vem om handra i hisu is^lrmi o dunbii. 

 valete lat. förek. i uttr. i sista vaUti ^) I sista ögonblicket. 



[Hela frasen frän hsv. — Obs. sista! Sälls.] 

 valk vMk 1. vålk pl. -ar m. 



valka vålk 1. vålk sv. vb. 1 : 1) tr. = hsv. \) intr. Om- 

 tugga, ideligen upprepa. — valk int jamhU om hade ! 



— v. 7na mun Tugga. — Syn. *knyssja, talkuttaa ii. 

 vall val pl. -ar m. 



valla väl sv. vb. tr. 1. — val kuduna i skoji. 

 vaUata fi. *) val sv. vb. tr. 1 Vintertid öfvergjuta ngt med 



vatten i och för åstadkommande af isbildning. — ja^ska 



val lladamaula so l^^ppar a båtar. 

 valp vdlj) 1. vd^p> pl. -ar m. 

 valpa vål^ 1. välj) sv. vb. intr. o. tr. 1. 

 vals I väls pl. -ar m. Cylinder. 

 vals II väls pl. -ar 1. -ar m. En dans. 

 valsa I vals sv. vb. intr. 1 Dansa vals. 

 *valsa 5) II väls sv. vb. intr. *1 Vada, gå tungt t. ex. i gytja 



1. snö. — ja fi vals t- sora po anctza so la^g so ja a 



rat tr^iff. 



^) Ordet anv., bet. 'käpp' 1. 'skaft' 1. dyl. fristående i Vb., 

 Hs., Svea- o. Götald (Rz 788 a), Hvbfj. (?) o. Nuckö. 2) öb. allm.: 

 Pö. Px äfven Vt^lifl. ■^) Allm. i sv. tspr. *) Ordet begagnas äfven 

 åtm. i NAngm. (Sidenbladh). ^) Uppg. med samma bet. från Vörå, 

 Pg., Ög., Sm., Vg. (Rz 790 a). 



