474 



veckovill vikiml adj. 1) Vilsen pä veckotlagarne : t. ex. du &, 

 ramt vikuvil mp o vävt int wt ah imjpo da. 



vod vad def. vin, 1. vé def. vén, ut. pl., m. 



ve(l(a)-backe rådahåka m. Ställe ä gärden där veden Idyfves 

 och iipptrafvas. 



ved(a)-bör(la vådahhlu f. 



ved(a)-famii vådafem pl. -or m. 



ved(a)-lius vådahms n. Vedbod. 



vcd(a)-*kludd vådakliid pl. -ar m. Vantar anv. vid ved- 

 hygge. 



ved(a)-kiiackare vådaknåkar m. Vedhuggare. 



ved(a)-lass vådalås n. 



ved(a)-lider vådaUdar n. 



ved(a) 4- pino fi. vådapmu f. Vedkast. 



ved(a)--'=skof 1) vådasköv n. Vedskjul. 



ved(a)-såg vådasog pl. -ar m. 



ved(a)-sägare vådasogar m. — Ers. vanl. af sågargubbe. 



ved(a)-ti'ä vådatrk n. 



ved(a)-väseii vådavhsn n. coll. (ut. pl.) Bränsle. — ^a clhtar 

 ga sta liu^ vadavasn i skodzi. 



ved(a)-yx vådafpks pl. -ar f. 



vfdergälla vådarfal sv. v)), tr. 1 1. 2. 



vedervärdig vidarvSecJi ^) adj. 



vef våw pl. -ar f. 



vefva s. våivu ut. pl., f. Tidpunkt, tillfälle. — ha va ah t 

 sama vawu. 



vefva v. våw sv. vb. tr. o. intr. 1. 



*veg vég adj. Vig. — Gr. § 18, 3. 



*vega vég sv. vb. tr. 2 Viga. — hahth^tra vegd aj hfrnhyish 

 sat i^gar. 



^) Jfr Rz 617 b vedskufve (Sdm. Nk. Ög.) idin. '^) ty. 

 wideriuärtig. 



