38^ 



spisöl s2)iS0l ut, pl., n. 



spjut sjirtAt 1- ^PJlIif n. 



'^spjiilk ') sptcUk 1. spiaXk (1. -spj-) pl. -ar m. Spjäle. 



spjälka — ers. af *spila. 



spjäll sp/éjjl 1. spjåljl n. 1) = hsv. — dm up spjalcfi säges 

 när ngn ljuger. 2) Klaff pä byxor. — Syn. (i bet. 1) 

 täppa s. I. 



spjällbyxor sp/å/jj- 1. spjå/jlMpksur pl. t. Byxor med klaff fram- 

 till. 



[spjärna] ^spjeiia s. ingår i snis. tjäl(e)-*spjeiia, qv. v. 



[spjärna] *spjena2) v. 52?;^'n 1. spjén sv. vb. intr. 1 Sparka. — 

 spten mot stofsi so ark du dra båtar. — I sin hsv. l)et. 

 (spjärna mot) ers. ordet af spärra. 



*splita I spMt sv. vb. intr. 1 Arbeta tungt. — noiv sphtar 

 ha upo, skodar ja. — Ofta ss. vb. descr. t. ex. splitar o 

 arbaitar. 



''■'splita II spUt sv. vb. intr. 1 Väsnas. — poypka sphtar o 

 ^^Qs. — va splita^(lu om? Äfven säges t. ex. ha spli- 

 tar o hlqsa^§o kalt idq. 



splitsa sjjUs sv. vb. tr. 1. — Jfr Gr. § 130, 4. 



split[t]ny spUtnjf adj. 



splittra s. splUru f. 



splittra v. splitar sv. vb. tr. 1; vanl. spl. sonda^ya. 



spof spåw pl. -ar m. 



spola spol sv. vb. tr. 1. 



spole, I spola m. 1. spol, def. spån, pl. spolar m. Väfspole. 



spole ^) II spåla m. Spjäle. 



spol(e)-plank spolaplågk n. Spjälplank. 



') isl. spialk f.; Vb., Åm., Hs., Dl. (Rz Cb7 a), Fbv, Nyl. 

 Ru. '-) Dl., Svea- o. Götald (Rz 658 b), Ko., Na., Estl., Ru. — , 

 n assim. af m. ■^) isl. spolr m. idm.; i Estl. 'spjäle', i Nyl. 'eker'. 



