388 



stadsbo ståsbbiv pl. -ar m. 



*sta(ls-luinluft- stdslimdu adj. Stadslik 1. -aktig. 



sta(l[ig] *-ug st6du ') adj. Gr. § 43, 1. — sta mp st^dnt 



bara ! 

 staf, *stafver % *stafvel ^) stäv pl. -ar m, Bokstaf *). — fo^^l 

 J/pr a sa isan stava, so läsa ramt o lag ■hliop. 



stdvur pl. ståvrar 1. stqvul pl. stdvular 1. stqvlar m. 

 Staf, stör. 

 stafva I stava sv. vb. tr. o. intr. 1. — han du stava i hoisi 



raij o? 

 *stafva •') II stäva sv. vb. intr. 1 [ov] Gå trögt. 

 stag ståg n. 



staka I staka sv. vb. tr. 1, t. ex. staka hot^. 

 *staka 1. *stacka [<C *sta(5ka]? II staka sv. vb. imp. 1. intr. 



1 Förslå, „stoppa". — ha stakajra\j. — int stakar liä 



t(Br int. — jita br0 ti fih so stakar a. 

 stake staka m. 

 [staket] ^stakett ^) stakat n. 

 *stak(e)-raiid[ig] *-ug '^) stäkarändu adj. Randig långsefter, 



om tyg. — Syn. läiiftseft[er]-raudig. 

 *stak(e)-ståudeii stäkastbndi adj. Nödvuxen, om t. ex. pota- 

 tisstjälk. [Äldre *stack-ståiideii? jfr stackig]. 

 stall stal n. — stallsgolfvet (i spiltan) kallas pallg-olf. 

 stam stäm pl. -ar m. 



1) Omlj. vok. i Vb., Öb., Kkr.; isl. stodofjr adj. ^) Med 

 stamfast r i fsv., Öb., Na., [Hsk. stävu f. senare bildn.], Fby, 

 Nyl., Estl., Ru., Götald (Rz 670 b). 3) Nyl. Sk. (Rz 670 b). ^) 

 Denna bet., känd blott från Öb., har redan isl. Stafr (eg. ona ru- 

 norna: se Clhy-Vigf. s. v.). '^) Ksl. idm. ^) Allra. ätm. i Fld. 

 ■) Ordet förhåller sig till stake = isl. stafttör 'stripig' : stafr (no. 

 stav bet. 5 hos Aasen). 



