390 



*stekaiM'lius stais ^) n. Koklius i ])ondgärdar. — Syn. väi"m- 

 hus. 



stekspett stk>lispht n, 



stel sUl adj. — Gr. § 42, 3. 



stelna stfjln sv. vb. intr. 1. 



ston starn pl. -ar m. — '>'>^<-<-f^[J l^'^/^H^''ina7' a t Jtva>^ia? — 

 ha stam, som al spotay ^;o, val vot Ordspr. 



stena stam sv. vb. tr. 1. 



stenbacke ståmibåka m. 



stenbro stavmbrou- pl. -ar f. Beläggning med stenhällar 1. fli- 

 sor utanför förstugudörr. 



Ktenbär — se *tägbär. 



stenfat ståiwfåt n. 



stentlarn startvflmi pl. -ar m. Stensänke pä not 1. nät. 



stenfot stamfot pl. -fotar m. 



stenfota-särk ståijvfotasmrk pl. -ar m. Särk som upptill be- 

 står af finare, men nedtill af gröfre linne. 



sten[i^-] *-ug stimu adj. — Jfr -^holstrug, *rnniln«?. 



stenkol ståi^kål n. 



sten-*mal2) stimmäl [1. ståimål'] pl. -ar m. 1) Rullstensfält. 

 2) Stenig grund hafsbotten. Pv 



sten-*rammel ^) ståmråmhal n. Stenröse. 



sten-*rummel *) ståmriimbal n. Stenröse. 



sten-[rös] *-rösa ^) ståmrmisu f. 



sten-*skirfla ståmstslrvhi f. Stenskärfva. 



stenskvätta ståmskvatu f. 



stensprängare ståmsprkggar m. 



stia st/ju f. 



^) NVa. ; jfr Ez 671 b, där motsvarande ord med likartad 

 koatraktion anföras, isl. steikarallUS n. ^) Hvbfj., Nk., Sk. Jfr 

 isl. mol f. 'pebbles' Clhy-Vigf., no. mol (6') 1. ?no/ f. idm. I 

 Pojo (VNyl.) *stemnar m. idm. "O Sörb. *) NVa. •^) Pörtom. 



