392 



stilla v. sUl sv. vb. tr. 1: 1) Lugna. — stil da mf so la^g! 



2) Ge foder^åt kreatur ^). — ja rjutar ga sta [se af-sta(l!| 



stiJ Jiudima mm. 

 stilla p. sfihi adv. — tjpst o stihi, so gar a alilar t[a Ordst. 

 still(e)-*pega stUapegu f. Ladugårdspiga. 

 *stilles 2) stihs adv. Stilla, tyst. — hqli^dA ^i^l^s nu to ! — 



i^stihs adv. tis. I tysthet: t. ex. ha gq^^so i stihs. man 



ha val antö. 

 *stillniod 3) stUmu i uttr. 5^. éasmand Mol ensam. 

 stilLsain stUsåm adj. [Sälls.]. 

 *stillt *) stilt 1. stat adv. Stilla. 

 stiltje — ers. af *bleka s. 

 ^stimmande 5) sthnand förstärkn.-adv. ; i tis. stmiand aismand 



Mol ensam.— Jfr äfven ^kolstimmande. 

 *stimpa v. stimp 1. stfpmp ") sv. vb. intr. 1 Stå framom, vara 



utskjutande. — tsoXla stimpar up framtil. — maga 



st}pmpar up. 

 *stimpa s. stmpu f. Okv. för en kvinna med stor mage. 

 sting sti^g n. 



stinka — ers. af *dåma, lukta. 



stinn stin adj. — ha skoda^^Unt Han betraktar skarpt. 

 stirra stir sv. vb. intr. \. 

 stjuf-barns sfsiphqn n. — Jfr Gr. § 2b, 3 a. 

 stjuf-bro[de]r stsrpbror pl. -brodar m. 

 stjuf-[dotter] *-dottra sisrpdötru f. 

 stjuf-far sis^får pl. obr., m. 



^) Senare bet. äfven i Vö., Fby, Nyl., Estl., Fryksd. o. Norge. 

 ■-) Jfr isl. stille n. eg. 'stillhet'. ^)'öb., Nyl.; jfr Rz 443 b. *) 

 Sk., Norge idm. ^) Hs., Uppl., Vm. (Rz 674 b). ^) }p < i fför 

 m: jfr Gr. § 25, 2. — *stimpa tyckes sakna fränder inom andra 

 nordiska landsmål. Jfr dock [ny-]isl. stimpast viö cht "to tug 

 against'. (Jlhy-Vigf. 



