5o;j 



öbo i')]/jbnir pl. -bonar 1. (vanl.) -hiiar m. Larsmobo. Dessa 



betraktas med sneda l)lickar af Pedei'sö[re]boarne och 



betecknas därför med mindre hedrande ei)itet. — H-ifjhiia 



t/ mas — se under '•'timlmlas. 

 öbo-inaft'e mf}bumåga m. l)etecknar 1) en fetma, tillkommande 



Larsmobor. — tn har H\pjbumcic)a. 2) Larsmobonde 



okv. 

 öbopäls (')}fjhiphls pl. -pcJmr 1. -])hl,^ar m. 1 ) Päls. sådan som 



af Larsmoboar användes vid sälskytte. 2) Larsmobonde, 



okv. — Imy ma^g Imtul^fhn gar a po am ojpjbupah''^ 



hånfull fräga till Larsmobor. 

 öda od 1. %fZ sv. vb. tr. o. inti-. [}»a na\ \. — a^ska'nt qd 



krmh po krokuna Ordspr. 

 öde 0dh ut. pl., n. — ha va nu odi- mat. 

 *ö(les-gTäf H}fchsgrav pl. -ar f. Slösaktig mska. okv. 

 *öd-fallen ') odfåh adj. Fallen i öde (t. ex. om trägärd. åker 



m. m. d.). 

 *örtift- -') Hl ad]. 1) Ödslig. 2) Ostädad. 

 ödla udlii 1. qlu f. 

 *ödlig'3) é}fdh adj. Slösaktig. 

 ödmjuk (jmj/hk adj. — tåkarfmjijikast^) Tackar ödmjukast! 



Jfr Gr. § 64, 7. 

 *öfla ■■') oval sv. vb. intr. 1 : 1) Orka. 2) Idas. — ja bvlar 



a.H ma hijc skrivast- na mp marr. 

 öfre öfverst 1. *öfrast '') wi-a komp., övrast 1. (ka^t &. Nvast 



superi., adj. o. adv. — ? ovra lagi 1. hjf- tis. Bland de 



främsta. 



M Jfr Ksl. gq i oifdl 'Ijlifva öde' (Porkk.). -) ÖNyl. i l)äda 

 Let.; No. oydcn 'forladt'. •*) Jfr isl. cyöilegr a. "förgänglig'. •*) 

 Detta uttal är allm. i Sv. o. Fld. '') Kr. NVet, sainmalunda i bet. 

 1, Vö. *öflas i båda betyd.; Re. Np. Na. åval Sj. åvlas idm 

 (ish. i bet. 1) ■= isl. efla bl. a. 'förmå'; b i P.-P. är r-omljiid. "*) 

 Vö., Ksl. likaså; V från komp. 



