488 



> älviljaiide vålvUimid 1. -inhjand adj. Välvillig. 



välvillig valvUi adj. 



väinjas — ers. af '^'kiijas. 



\iiii vän pl. v&nar, def. råndra, m. — Jfr sällskapskamrat. 



vällda v. v&nd sv. vb. tr. o. intr. 2 (pret. o. sup. = inf) — 



vinds 1. våm pret. o. sup. vånsta vb. dep. Vända sig: 



t. ex. ha vansta ^ s&ndSa so ha braka. 

 '^vända ^) s. våndu f. Vändning ; gång, vicis. — ha dzt ^ tvo 



vandur. — Ingår ock i sms. återvända f, qv. v. 

 väud-spol[e] vandspol pl. -ar m. Den stock medels hkn en 



väderkvarn vändes. 

 vänlig vanh adj. 



vänja våm, pret. o. sup. vand 1. vänjd vb. tr. 

 vänskap vanskåp ut. pl., m. 

 vänster vanstar oböjl. adj. — U^vanstar adv. tis. 

 vänster-kräckla vånstarkraklu pl. obr., f Vänstra handen, 



skämts.; t. ex. nipthja^(fu vanst&rkraklu? 

 vänta v. vint sv. vb. tr. o. intr. 1. — vant at ma tcirt ja 



kombar! — härska ha m^piåy) bro, som ska vant xw in 



anaas dqd Ordspr. 

 *vänta 2) s. vantu ut. pl., f Väntan. — ha va la^g vänta 



[sg. def.?] hije. 

 väppling viphgg ut. pl., m. — ha, so/v^vahjar i vapliucth, 



stqnar i starn Ordspr. — Syn. ''^busse (livit- 1. röd--^b.) 

 värd s. vécj^ pl, -ar m. 



värd a. y«<^ adj. — ha a ajjfar vcpjI ti tala om a. 

 värde vmj 1. vré(fi n. 

 värdera vmlér 1. vmlér sv. vb. tr. 1. 

 [värdfolk] * värdsfolk. vckl^falk 1. vé^- 1. vas-falk 1. -fbkk 



ut. pl., n. 



O Svea- o. Götald (Rz 810 b), Fryksd., Norge. — vändning 

 brukas i Nyland i samma betydelse. 2) fsv, Vcenta f.; äfvenså i 

 Norge. 



