490 



värn(e)plikt vrhiy- 1. vmi- 1. rmnpllkt ut. pL, f. 



väriipliktijs; vcétii- 1. véri- 1, vchnpl)-kti adj. 



värpa V(érp pret. o. sup. ?-'ät/'^ vb. tr. 



värre värst vcér komp., vcé,it 1. våst superi., adj. — vcer o 



vce^iom duras katn Ordst. — pjst dan a väst i galga 



Ordspr. 

 *väsa ^) väs sv. vb. inip. 1 1. 2 Betyda, vara af vikt. Kske 



blott i smst. tnt vas ha na 1. nqliand (t. ex. va ha satj) 



Icke betyder det något (t. ex. livad han säger). — Gr. § 37. 

 väsen våsan 1. vas7i ut. pl., n. — Ingår ock i sms. ve(l(a)-vä- 



sen, qv. v. 

 väska våsku f. 

 väsnas väsnas sv. vb. dep. 1. — Jfr *l>lixta, *bojsa, ^brassa, 



*brussla, (gaudium), "'gastonera, grassera, (hälla). 



^härja, nojsa, *nojsta, *nossa, *ragassa, (ramiuammel), 



regera, *rnnistera & *rnnnestera, spela, *splita, *stör- 



ja v., *störmas, *torbentera, *tuttra. 

 '•^vässel 2) våsil pl. vasilar m. Stackare. 

 väst vist pl. -ar m. — Ers. vanl. af lifstycke. 

 västan s. västan ut. pl., m. — vi har m hola västan ida. 

 västan p. västan adv. Västerifrån. 

 västanväder våsta(n)vkdar ut. pl., n. 

 väster västar oböjl. m. o. adv. 

 "Täster-eft[er] våstaräf adv. Västerut. 

 *väst-nordan ^) våstnöla oböjl. m. o. adv. Nordväst. 

 '•^'västnordanväder västnolavadar ut. pl., m. Nordvästvind. 



^) Kronoby, fn. *vésa <^*Vä-SM jfr vd f. 'möda'. (Gr. 1. c): 

 eller fn. *Vcé-i-ask'^ ^) Uppg. sora subst. blott från Vörå (våstd 

 m.), Närpes {väsel m.), Ko. o. Na. {väsal n.) och Nyl. {våsd m ). 

 Ordet utgör substantivering af fn. vesall adj. 'usel, stackars', jfr Rz 

 715 a. 3) öb., Nyl., Estl., Ru., Uppl., Hll. (Rz 832 b), SM-e *). 



*) Det fu. lltnyröengr äger märkligt nog motsvarighet i Kkr. 



