491 



*väst(r)ast ^) vistrast & vastast adj. o. adv. superi. Västligast. 



*väst-suimaii 2) våstsima oböjl. m. o. adv. S3'dväst. 



^västsuunanväder vkstsnnavhdar ut. pl., m. Sydvästvind. 



viita s. vnt^i ut. pL, f. 1) = hsv. 2) spec. Mjölk till gröt •^). 



väta v. vät sv. vb. tr. 2. 



vätska våtskil pl. obr., f. [Sälls.] 



växa viihs sv. vb. intr. 1 & 2. 



växel våksil pl. -ilar m. 



växla vaksil pret. o. sup. våksla 1. vaklla vb. tr. o. intr. 



växt ?76Ä;s^ pl. -ar m. — al vakstra var & so sam i^m\ 



vörda rml sv. vb. tr. 1 ; t. ex. du^ska l(P^<la ti V0^_ gmd. 



"^'vörda [sig] •*) V0l^§a sv. vb. rflx. 1 \om nq\ Vårda sig om, 



bry sig om ngt. 

 *vördeslös '") vShslgs 1. vo^Iqs adj. Värdslös. 

 vördig vinji adj. — V0(ft o Uok anv. om hafvande kvinnor'^;. 

 vört vört ut. pl.. f. 



Y. 



y // pl. obr., n. 



yfvas ijvs pret. o. sup. yvsta = yvis pret. o. sup. pvist vb. dep. 

 — • //vs mot vadri tis. Streta mot vinden. — ha yvs mot 

 vadn som „nar fin dxf.ndzu''' (?!) Ordst. — Syn. ■'^i)OJsa(s). 

 ^storas. 



^) Vörå idm; isl. restastr. -r har öfvcrförts från komp. ve- 

 Stre fn. ■■^) Ob.. Nyl., Bstl., Ru., Vb., Nk. (Rz 832 b); SM-e 

 västersor idm. ^) 1 bet. 2 brukas ordet i Öb., Br., Nb., Vb., Mp. 

 (Rz 824 a), Åm., Nyl., Norge, luom de sv. diall. skifta formerna 

 väta och *veta. *) MNyl. likaså; Öb. EF. Dl. Sm. Hll. (Rz 834 b) 

 rörda 'akta, anse' No. vyrda 'sendse, skjette om'; isl. virda um ellt 

 'liryde sig om, aense' Fr. '^) Öb., Br., VNyl. idm. No. vyrdlaus a. 

 'vårdslös'. ^) I VNyl., Svea- o. Götaland 'tjock, fet' (Rz 834 b). 



