493 



yrväder yrrkdar n. 



ysta }fst sv. vb. tr. 1. — }psf^sa sv. vb. rflx. 1. 



yta I/tu f. 



yttersida f/t&^)du 1. -s\dn f. 



[ytter]-läs *yttrareii- ^) ytranlos n. Utanläs. 



[ytter 1-skrift *yttraren- f/transkrlft ut. pl., f. Utan- 1. ofvan- 

 skrift. — now a ha mat braw, ja isandar a po ytran- 

 sknfta. — Gr. § 240. 



yttra — ers. af *kvitta, säga, tala. 



yttre ytterst *yttrast i/ta?' komp., yta^i ytast 1. ytrast superi., 

 adj. 0. adv. — ha hoivar ah ytrast po halmi tidenand. 



[yxa] *yx 2) 7pks pl. -ar f. — a.^^ka mt hug ipksa i stam 

 Ordspr. — ha hugd ipksa i stam tis. Han tog svårligen 

 miste. — Jfr *tjäxyx. 



yxhals fpkshåls pl. obr., m. Yxhammare 1. rättare yxans järn- 

 stomme, hvarvid stålbettet är fastlödt. 



yxklack y)ksklåk pl. -ar m. 



yx-skaft fpkskåft n. 



yxägg jfkshg pl. -ar f. Yxbett. 



yxöga^) }fks0ga ut. pl., n. Skafthål pä yxa. 



^) komp. ytran förek. i Vö. o. Np. [Jfr Hultman Östsv. 

 Diall. p. 155]. — Nyl. ytterläse n. idm. 2) Sammalunda i Nylaud. 

 — *yx 1. *ÖX i Sveald. Nb. (Rz 835 a); fsv. yx isl. OX f. ^) Nyl.. 

 Estl., Ru. idm.; No. oksauga n. 



